ADLERZ, IAKTTAGELSER OFVER SOLITÄRA GETINGAR. 3 



finna deras byggnadsplatser misslyckades fullständigt. Enär 

 getingarna, då de hämtat sina lerbollar, alltjämt styrde 

 sin flykt åt samma håll, sökte ja,2: få reda på deras boplats 

 genom att flytta mig allt längre bort, i den mån jag lyckats 

 följa deras kosa, och försöka med blicken fånga den förbi- 

 flygande stekeln. Men den väg, getingarna tillryggalade, var 

 för lång för att denna metod skulle kunna tillämpas. Svå- 

 righeten att accommodera ögat efter ett så litet och så has- 

 tigt sig aflägsnande föremål är mycket stor, synnerligast då 

 bakgrunden vanligen är mörk, och när därtill kommer nöd- 

 vändigheten att oupphörligt ändra bh ekens riktning efter den 

 skyndsamt förbiflygande stekeln. 



Jag har därför endast haft tillfälle att iakttaga mycket 

 få Eumenesbon, som tillfälligt anträffats på stenar eller klip- 

 por. Ett af dem liknade det af Ferton beskrifna, i ett hål 

 i en sten inredda, of vanför h vilket kupolen var ersatt af en 

 nästan plan vägg med den trattförsedda ingångsöppningen i 

 midten. Några på kvistar fastade bon har jag ej sett. 



De bon, som jag sett, ha varit färdigbyggda, intet där- 

 emot under byggnad. Genom någon egendomlig tillfällighet 

 tyckas de samtliga ha varit öfvergifna, ty fastän jag slösat 

 mycken tid på att bevaka dem, har det ej lyckats mig att 

 få se dem provianteras. Till det myckna, som skrifvits om 

 denna stekel, har jag därför intet att tillägga. Endast det 

 har jag ej sett framhållas, fastän det tycks ligga nära till 

 hands, att abdomens underliga form hos Eumenes, med dess 

 mot den starkt uppsvällda 2:dra leden afsatta och tubformigt 

 utsträckbara, smala bakre del påtagligen afser att möjliggöra 

 äggets införande i cellen genom den trånga, trattformade 

 öppningen. Egendomligt, men ingalunda utan motstycke, 

 är, att samma egendomliga kroppsform, som måste ha för- 

 värfvats af honan för att sålunda sätta henne i stånd att 

 betrygga artens fortlef vande, likaledes öfverflyttats till hanen, 

 ehuru den för honom knappt kan antagas äga någon bety- 

 delse. 



Hoplomerus spiuipes L. 



Denna art plägar anses vara den, hvars bobyggnad och 

 insamling af foderlarver ås3^ftas i Réaumurs klassiska skildring.^ 



^ 1742, sid. 256 och ff. 



