ADLERZ, IAKTTAGELSER OFVER SOLITÄRA GETIXGAR. 5 



utan att i märkbar mån magra, uthärda att ligga inspärrade 

 i 14 dagar i cellen, så att stekelns larv därigenom får färsk 

 föda. Dessa larvers benä.genhet att rulla ihop sig till en ring 

 framhålles, och detta anser Réaumur underlätta deras ma- 

 gasinering. Men om de gjorde det, då de skola föras genom 

 skorstenen, hvars diameter ej är större än att stekeln nätt 

 och jämnt kan passera, så skulle det hindra införandet. Ge- 

 tingen håller därför med käkarna fast om deras hufvud och 

 håller dem med benen utsträckta längs buksidan. 8 — 12 fo- 

 derlarver funnos i hvarje cell. 



Réaumur beskrifver getingens kokonger och har iakt- 

 tagit, att de inspunna getinglarverna ej förpuppas förr än 

 följande vår. Han har sett den full bildade getingen bita hål 

 på kokongen för att komma ut. 



AuRiviLLius, 1 som undersökt bon af denna getingart, 

 fann, att foderlarver insamlades i ett antal af 7 — 8 i hvarje 

 cell, om de voro fullvuxna, men däremot ända till 15 — 17, 

 då de voro mindre. Han beskrifver ej foderlarvernas utse- 

 ende, men nämner sig ha anträffat en oskadad dylik, hvar- 

 för han genom att följa dess utveckling kunde konstatera, 

 att den tillhörde vifvel arten Phytonomus j^olygoni L. Han 

 beskrifver getinglarven och framhåller dess gula färg samt 

 meddelar sig ha sett två guldsteklar, Hedychrimi roseum 

 Rossi och Chrysis viridula L., lura vid ingångarna till denna 

 arts bon. 



Verhoeff- diskuterar betydelsen af de af Hoplomerus- 

 arterna byggda »skorstenarna), hvilka han i likhet med 

 Réaumur anser tjäna dels till att magasinera stängnings- 

 material, så att detta, då det behöfs, skall finnas nära till- 

 hands, dels till att genom krökningen göra ingången osynlig 

 för parasitsteklar. Han säger sig aldrig ha sett parasiter 

 flyga fram till ingången. Att hos spinipes det oaktadt pa- 

 rasiter finnas, anser Verhoeff bexo därpå, att dessa se, när 

 getingen själf flyger in, och på detta sätt uppdaga boet. 

 Att skorstenen i sin yttre del är genombruten, anser Ver- 

 hoeff afse, att den skall vara lättare, där tyngden eljes ver- 

 kar starkast, liksom på en häfstångsarm. Han uttalar sig 



1S88, sid 606. 

 1891, sid. 40 och ff. 



