ADLERZ, IAKTTAGELSER ÖFVER SOLITÄRA GETINGAR. 9 



Kokongerna voro omkring 3 mm. långa och hälften så breda. 

 Ur dem framkom en liten Cryptid, som Pérez ej kunnat 

 bestämma. Då denna parasit ej tycks göra Ody ner us- larven 

 något ondt. utan endast deltaga i hans måltid, anser Pérez 

 ett nytt fall af »commensalism» här föreligga, så mycket 

 märkligare som något sådant fall ej är känd t inom denna 

 eljes rent parasitiska s tekelgrupp. 



Beträffande förhållandet mellan denna parasitstekel och 

 ge tinglarven så tror jag, att Pérez tager miste, om han, 

 såsom meningen tycks vara, anser, att den nämnda lilla ste- 

 keln intränger i getingens bo för att där lägga sitt ägg. I 

 de fall då jag inlagt innehållet af spinipes-celler i glasrör för 

 att iakttaga getinglarvens utveckling, har det händt, att så- 

 dana kokonger plötsligt visat sig bland foderlarverna ur en 

 föregående dag stängd cell. På den korta tid, som vanligen 

 förflyter under cellens proviantering, kan naturligtvis para- 

 sitstekelns larv omöjligen hunnit bli fullvuxen och färdig till 

 kokongspinning. Förklaringen är i stället den, att parasit- 

 stekeins larv lefvat inuti de såsom foder insamlade vifvel- 

 larverna och om längre eller kortare tid krupit ut för att 

 spinna kokong. Det är således på vifvel-larverna som denna 

 lilla stekel är parasit, men han är hvarken »commensal» eller 

 parasit hos ge t ingen. (Jfr n:o 4). 



2. Ett stycke från Arkösund träffades -'ji i ett lerblan- 

 dadt grustag ganska talrika bon af Hoplomerus spinipes, bil- 

 dande en koloni på ett par kvadratmeters yta. På denna 

 plats voro cellerna ofta, kanske t. o. m. oftast, ordnade i 

 serie, dock ej flera än 2 i h varje. I fråga om gångens rikt- 

 ning i jordytan rådde regellöshet. Leran var i ytan mycket 

 hård, och gångens riktning berodde synbarligen på markens 

 beskaffenhet under själfva ytan, i det den ofta måste kröka 

 åt sidan för att undvika de i leran inblandade småstenarna. 



Härnedan meddelas innehållet i några celler, tillhörande 

 3 särskilda bon. 



A. Cell n:o 1, som ända till jordytan var fylld med fo- 

 derlarver, men där var stängd af en något öfver marken 

 upphöjd lerpropp, innehöll 28 foderlarver af samma» beskaf- 

 fenhet som of van omtalats. Därjämte fanns en 3 mm. lång 

 ge tinglarv; 



cell n:o 2 skildes från den föregående genom en på öfre 

 sidan skålformig tvärvägg af lera vid 30 mm. djup under 



