ADLEEZ, IAKTTAGELSER ÖFVER SOLITÄRA GETINGAR. 11 



skalbaggart, förmodligen äfven i detta fall en vifvel. En 

 liknande ofullständig förvandling sågos äfven några af de 

 vanliga gröna foderlarverna undergå, i det små täckvingar 

 visade sig. utvisande att larverna voro skalbagglarver, fastän 

 det var omöjligt att af deras förändrade utseende sluta till 

 förvandlingens slutmål. Emellertid visar sig Réaumurs för- 

 modan riktig, att dessa larver befinna sig vid infångandet 

 nära sin förvandling. 



Fyra celler funnos af följande innehåll: 

 cell 1: 12 foderlarver, en 8 mm. lång stekellarv; 

 cell 2: 14 » , » 3 » » » 



cell 3: 22 » , » 5 » » » 



cell 4: 22 » , stekelns ägg på sin tråd nära cel- 



lens botten. 



3. Sommaren 1906 träffades Hoplomerus spinipes åter på 

 ofvannämnda (n:o 1) plats vid Arkösund. De första iakt- 

 togos ^Vöj då flera skorstenar befunnos vara byggda. Lik- 

 som förut var det ofta Chrysis integrella som gaf mig anvis- 

 ning på hvar boen funnos, enär de eljes lätt skulle undgått 

 uppmärksambeten. Flera blott b alf färdiga skorstenar funnos. 

 Vid undersökning befanns, att i dessa fall stenar hindrat 

 steklarnes vidare nedträngande, hvarför de öfvergifvit plat- 

 sen och börjat bygga ett stycke därifrån. Flera skorstenar 

 sågos stå orubbade många dagar. I dessa fall sågs getingen 

 ibland syssla med gräfning af n^^a celler utmed hufvud- 

 gången, hvar vid han i en kort flykt sväng bortkastade den 

 uppgräfda lerhaltiga jorden. I andra fall nedbröts en skor- 

 sten redan påföljande dag. I dessa fall fanns blott en cell, 

 enär markens steniga beskaffenhet var olämplig för anläg- 

 gande af flera. 



4. --/t5 iakttogs stängningen af ett bo, som i åtskilliga 

 dagar hade iakttagits. Getingen flög liksom föregående som- 

 mar öfver till klöfverfältet på andra sidan om vägen, där 

 han hämtade spottstritskum och rustad därmed började ned- 

 bryta skorstenens öfre kant. Den ena af de glest hopfäs- 

 tade lerbollarna efter den andra lösgjordes från rörets öfre 

 sida och nedbärs i boets inre, hvarefter den återstående 

 undre hälften af det bräckliga röret af sin egen och getingens 

 tyngd nedbröts och blef liggande på marken. Getingen brydde 

 sig då ej om att hämta sitt stängningsmaterial därifrån, utan 

 gnagde lera från marken bredvid röret. I början af stäng- 



