18 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:0 17. 



på den kullslagna skorstenen, men gick strax därefter ner i 

 hålan och fortsatte byggandet. 



Efter ytterhgare IV2 timmes oförtrutet arbete hade ge- 

 tingen åter byggt upp skorstenen till en höjd af 16 mm. 

 Den krökte sig åt samma håll som den förra, och fastän 

 lägre var dess form densamma. Arbetet ansågs nu antag- 

 ligen färdigt, d. v. s. gången behöfde ej urhålkas till större 

 djup, ty getingen upphörde att hämta upp lerbollar och gick 

 i stället baklänges ner samt dröjde längre kvar, än jag hade 

 tillfälle att stanna. 



Följande dag stod skorstenen i samma skick, men ge- 

 tingen sågs ej till. Efter ännu en dags förlopp öppnades 

 boet. Vid ett djup af 12 mm. under mynningen i jordytan 

 låg den öfversta foderlarven, och 27 sådana funnos, uppta- 

 gande en sträcka af 14 mm. Nedanför foderlarverna fort- 

 sattes gången ytterligare till ett djup af 15 mm., och i detta 

 för öfrigt tomma rum satt getingen själf. Något ägg sågs 

 ej till, och äfven i det afseendet framställer detta fall ett 

 från regeln afvikande förhållande, att foderlarverna ej pla- 

 cerats vid cellens botten, utan på bet^^dligt afstånd därifrån. 

 Genom sin ringformiga hopböjning och sin elasticitet hindra- 

 des de att nedsjunka djupare, oaktadt gången var i det när- 

 maste lodrät. Det är svårt att föreställa sig, huru getingen 

 själf kommit ner i gångens understa del, vid sidan af foder- 

 larverna, som dock tyckas i det närmaste fullständigt fylla 

 ut gångens bredd. Det ovanliga djupet af denna gång hade 

 nog framkallats däraf att jag, såsom ofvan nämnts, tvingat 

 getingen att bygga om sin skorsten, h varvid byggnadsmate- 

 rial måste anskaffas genom gångens ytterligare fördjupande, 

 hvarjämte förmodligen getingen, efter det den 2:dra skorste- 

 nen blifvit färdig, instinktmässigt fortfarit att, såsom van- 

 ligt, fortsätta urhålkningen, fastän det i detta fall var onö- 

 digt. 



Hoploiiierus melaiioceplialus G mel. 



Om denna art, som uppgifvits liksom laevijtes bygga i 

 björnbärsstjälkar, meddelar Ferton, ^ att den hör till de arter 

 som gräfva boet i marken och bygga en »skorsten» öfver in- 



^ 1896, sid. 13. 



