20 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. N:0 17. 



Getingen sågs denna dag fortsätta arbetet med gångens 

 utgräfning. I en flykts väng bortkastade han de uppgräfda 

 lerklumparna till omkring 30 cm. afstånd, äfven i detta afse- 

 ende af vikande från spinipes, som brukar släppa dessa ler- 

 klumpar omedelbart utanför rörmynningen. 



^^7 sågs getingen på förmiddagen hemföra foderlarver. 

 Han satte sig därvid på rörets öfre kant och kröp med huf- 

 vudet före in. 



Som jag nödgades lämna platsen samma dag, infångade 

 jag getingen och undersökte boets inre. Gången gick något 

 snedt nedåt, med en lutning motsatt skorstenens. Dess djup 

 var 26 mm. Nedre hälften var något vidare än den öfre, 

 4 — 5 mm. mot 3 mm. Den innehöll 4 foderlarver af alldeles 

 samma beskaffenhet som beskrifvits under spinipes n:o 1. 

 Nederst hängde stekelns ägg, fästadt med en fin, kort tråd 

 på den inåtlutande väggen, så lågt ner, att det nästan nådde 

 cellens botten. 



Hoplomerus reniformis Gmel. 



Hänvisande för öfrigt till mina förut meddelade iaktta- 

 gelser öfver denna art, ^ tillägger jag endast resultatet af 

 några senare undersökningar, hvilka för öfrigt ej innehålla 

 något väsentligt nytt utöfver hvad jag förut meddelat. 



1. På samma plats, där spinipes byggde (se spinipes n:o 

 1), sågs en enstaka reniformis mura upp sin skorsten på lin- 

 drigt sluttande mark. Hans tillvägagångssätt var därvid 

 detsamma som beskrifvits för spinipes n:o 11 samt melano- 

 cephalus, men hvad som under arbetets fortsättning röjde, 

 att byggnadsverket utfördes af en annan art än den på plat- 

 sen vanliga, var dels lerbollarnas gröfre beskaffenhet och 

 deras tätare hopfogande till en mera solid byggnad, som blott 

 visade få och obetydliga öppningar mellan fogarna i sin öfre 

 del, dels getingens sätt att i en flyktsväng bortkasta de efter 

 skorstenens fullbordande upphämtade lerklumparna, dels slut- 

 ligen hans vana att vid återkomsten till röret slå ned på 

 skorstensöppningens öfre kant och med en volt krypa in 

 däri. Denna metod, som är den vanliga hos reniformis, före- 

 kommer mera undantagsvis hos spinipes, som brukar sätta 



' 1902, sid. 241 och ff. 



