ADLERZ, IAKTTAGELSER ÖFV^ER SOLITÄRA GETINGAR. 21 



sig på sidan om öppningen eller på dess undre kant eller 

 ofta t. o. m. på marken där framför, nämligen om dess be- 

 skaffenhet tillåter detta, d. v. s. om dess sluttning icke är 

 stark. Möjligen står denna afvikande vana hos spinipes i 

 samband med den bräckligare beskaffenheten af dess med 

 stora öppningar mellan de små ler bollarna gallerformigt ge- 

 nombrutna skorstenar. 



Skorstenen hade byggts färdig -Vi;. På tredje dagen 

 därefter hade getingen brutit ner dess öfre del och infogat 

 det sålunda vunna materialet i skorstenens nedre del, hvil- 

 ken således nu kvarstod såsom en liten öfver markens yta 

 upphöjd propp i rörets mynning. Denna stängningsmetod 

 har jag aldrig sett spinipes använda, och ej heller reniformis 

 använder den alltid. Vanligare är, att skorstenen nedbrytes 

 ända till grunden, så att ingen upphöjning öfver jordytan 

 röjer boets tillvaro. Jag har t. o. m. sett reniformis söka 

 ytterligare dölja den tillmurade öppningen genom att lägga 

 litet växtaffall däröfver, något som erinrar om vissa i träd- 

 stammar och träväggar boende Odynerus-arters vana att öfver 

 den stängande lerproppen i hålans mynning fastsmeta ett 

 lager af träpartiklar. (Jfr Odynerus ynurariits och bifasciatus). 



Under den några mm. tjocka lerproppen i mynningen 

 var en omkr. 10 mm. lång del af det vertikala röret genom 

 en tunn, skålformig lervägg af skild från cellen. Denna öfre 

 del af röret var delvis fylld med lösa lersmulor. Under den 

 skålformiga väggen befann sig den 12 mm. djupa och 5 mm. 

 breda cellen, som också var nästan vertikal, dock med en 

 lindrig lutning utåt backens sluttning. Nederst vid botten 

 på den öfver hängande väggen var ägget fäst ad t på sin tråd. 

 Där of vanför lågo 17 stycken foderlarver af det slag, som jag 

 förut beskrifvit hos denna art, d. v. s. Phytonomiis-lavYeT af 

 grön eller violett färg, med gul rygglinie och svart hufvud 

 samt en tvärrad af små svarta, borstbärande punkter på 

 ryggsidan af h varje segment. 



2. På samma plats, som omtalas under spinipes n:o 2, 

 träffades ett enstaka reniformis-ho. Äfven här afstack den 

 solidare beskaffenheten af skorstenen, med dess större och 

 tätare sammanfogade lerbollar, från de öfriga på platsen 

 befintliga, af spinipes byggda skorstenarna. Detta bo under- 

 söktes, innan det var fullt provianteradt och innan skorste- 

 nen ännu var nedbruten. Skorstenens längd på krökningens 



