ADLERZ, IAKTTAGELSER ÖFVER SOLITÄRA GETINGAR. 23 



En annan gång anträffades ett bo i en död aspstam. 

 Fyra i rad liggande celler funnos. De voro åtskilda af tunna 

 lerväggar, enkla hos denna art i motsats till tomentosiis. 



Cell 1 : 10 foderlarver samt stekelns ägg upphängdt på 

 sin tråd i taket i cellens inre del. 

 » 2: 6 foderlarver jämte stekelns nykläckta larv. 

 »3:6 » jämte en något äldre stekellarv. 



» 4: 15 » , delvis hoptorkade och delvis hälft 



förpuppade; här sågs h varken ägg 1. larv af stekeln. 



Cell 1 var den yttersta och yngsta cellen, och stekeln 

 höll just på med att tillstänga den medels hemförd lera. 

 Innehållet i denna cell inlades i ett glasrör. Agget kläcktes 

 följande dag, och på 6: te dagen därefter hade larven förtärt 

 sitt foder och började spinna den hos Odyneriderna vanliga 

 väggkokongen. Han öfverklädde därvid glasrörets väggar 

 med en tunn, färglös silkesväf, öfver hvilken utgöts en svagt 

 gulaktig, stelnande vätska, hvilken ger åt kokongen en per- 

 gamentartad beskaffenhet. Det förefaller mig sannolikt, att 

 det var sådana delvis kvarstående kokonger från föregående 

 år, som bildade skiljeväggarna mellan cellerna i de af Auri- 

 viLLius undersökta boen. Som of van nämnts, utgjordes mel- 

 lanväggarna i det af mig undersökta pubescens-hoet af lera, 

 och samma material har jag äfven funnit användas för detta 

 ändamål af L. tomentosus, ehuru, såsom nedan skall nämnas, 

 de där äro anordnade på ett afvikande sätt. 



Som jag infångat getingen, innan han tillslutit boet, kan 

 jag ingenting säga om själfva stängningen, men samma metod, 

 som AuRiviLLius beskrifvit, att göra ett eller ett par af ler- 

 väggar åtskilda tomrum i gången utanför cellerna, återfinnes 

 hos flera i trä byggande Eumenider. 



Lionotuslarverna färgas gröna af det genomskimrande 

 tarminnehållet, enär foderlarverna pläga ha denna färg. 



Lionotus tomentosus Thoms. 



Några biologiska uppgifter om denna art känner jag ej 

 från litteraturen. Som jag upprepade gånger träffat dess 

 bo, har jag mera att meddela om den än om pubescens. 



1. I början af juli 1901 fann jag på den sandiga strand- 

 remsan vid Bänkåsviken på Alnö i Medelpad ett stycke tjock 



