50 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND :}. NIO 17. 



ningens färg, tycks mig framgå såväl af dessa fall som af de 

 försök, som jag anställt med såväl Odynerus murarius (n:o 

 9, 10 och 11) som med Odynerus hifasciatus. Då jag kring 

 den senares hålor i en hvit hörnstock med vattenfärg må- 

 lade olika färgade fält, fortsatte getingarna dock, utan att 

 fästa sig därvid, att som vanligt belägga sina lerproppar med 

 de hvitmålade träsmulor, som afskrapades från stocken ett 

 st veke från hålan (jfr Odynerus hifasciatus n:o 5, 6 och 7). 



Odynerus bifasciatns L. 



AuRiviLLius ^ har iakttagit denna art, som han sett bygga 

 i vassrör på ladutak och infånga små chrysomelidlarver, san- 

 nolikt af Phyllodecta indgatissima eller vitellinae, 6 — 12 för 

 hvarje cell. Cellerna, 1 — 3 i hvarje rör, åtskiljas genom tvär- 

 väggar af lera. Ytterst göres en tjockare vägg, som belägges 

 med grå träspånor (jfr O. murarius). 



Själf har jag haft tillfälle att studera denna art på Alnö 

 i Medelpad, där den under två efter h varandra följande som- 

 rar bebodde en h vitmålad hörnstock på en åt sydost vet- 

 tande husknut. I denna stock hade flera steklar tagit i be- 

 sittning de talrika af insektlarver åstadkomna borrhålen. I 

 början af juni båda åren var det Trypoxylon figulus, som 

 var öfvervägande, något senare visade sig Chelostoma inaxil- 

 losa, och omkring månadens midt började Odynerus hifas- 

 ciatus uppträda. I juli slutligen tillkom äfven Pe7nphredo7i 

 Ingens. Liksom solitära steklar i allmänhet voro dessa i verk- 

 samhet, endast då solen belyste deras bon. Vid middagstiden 

 var det därför slut på det rörliga lifvet, och steklarna sutto 

 inkrupna i sina gångar, där de tycktes hålla sig stilla under 

 den återstående delen af dygnet. Hvar och en hade sitt sär- 

 skilda sätt att tillsluta mynningen till sitt bo. Tryyoxylon 

 använde, som vanligt, lera, af hvilken en propp gjordes i 

 samma plan som stockens yta. Chelostoma begagnade ler- 

 haltig sand till stängningsmaterial och lät sin propp fram- 

 träda rätt betydligt öfver stockens yta. Ingendera af dessa 

 båda steklar belade proppen med trämassa, hvilket återigen, 

 såsom framgår af det följande, var fallet med Odynerus hi- 

 fasciatus. 



1888, sid. 610. 



