ADLERZ, IAKTTAGELSER ÖFVER SOLITÄRA GETING AR. 55 



ställningen, liggande ofvanpå högen af foderlarver, dels häng- 

 ande vertikalt ner bland dem, dels då de flesta foderlarverna 

 blifvit borttagna, så att den nykläckta larven tvingades att 

 genast släppa sig ner från sitt fäste på äggskalet för att nå 

 sin föda, samt slutligen i ett fall. då ägget lösgjorts och lagts 

 fritt på foderlarverna. 



De.n nykläckta larven kryper med större eller mindre del 

 af sin kropp ut ur äggskalet och börjar genast sin måltid på 

 närmaste foderlarv. Men vare sig flera eller färre segment 

 äro dolda i äggskalet, vare sig att han hängde fritt eller låg 

 utsträckt pa foderlarverna, så såg dock Ferton honom aldrig 

 draga sig tillbaka in i äggskalet, om han oroades, utan på 

 sin höjd blott släppa taget med munnen för ett ögonblick. 

 Det var påtagligt, att det för hans hastiga tillväxts skull 

 var honom omöjligt att draga sig tillbaka däri, eljes skulle 

 han helt säkert vid den omilda behandling, som han rönte, 

 tagit sin tillflykt dit. 



Ferton, som beträffande andra arter af underfamiljen 

 uttalat gissningen, att ägget skulle upphängas på en tråd för 

 att skyddas för markens fuktighet, framhåller, att skälet 

 måste vara ett annat i fråga om Eumenes-ägget. Han be- 

 skrifver cellens pro vi an tering. Den med rof hemkommande 

 getingen slår sig ner på sin kupol och stoppar in larven 

 genom den trånga halsen, som just är lagom vid att släppa 

 denna igenom. Denna manöver går ledigt för sig med de 

 första foderlarverna, men införandet af de sista är ett mödo- 

 samt arbete. Man ser getingen låta dem så småningom glida 

 in. livar vid sannolikt larvernas återstående rörelseförmåga 

 spelaren roll. Cellen är nämligen fylld ända upp till halsen, 

 och det skulle vara omöjligt att stoppa in ännu en larv, om 

 de förut inlagda vore liflösa och orörliga. Men då de tvärt- 

 om äro rörliga och t. o. m. lifliga, är det sannolikt, att de 

 vid beröringen med den larv, som håller på att införas, börja 

 röra sig och maka sig åt sidan och därigenom packa sig 

 själfva och lämna plats för det sista jaktbytet. Om ägget 

 vid denna ständiga omflyttning af larverna ej vore fästadt i 

 taket, så skulle det snart falla ner till botten och där tryc- 

 kas af hela den öfverliggande, rörliga larvmassan samt däri- 

 genom kanske förolyckas trots sin stora motståndsförmåga. 



Af det anförda skulle således framgå, att Eumenes bibe- 

 hållit vanan att hänga ägget i taket af cellen i samband 



