ADLERZ, IAKTTAGELSER OFVER SOLITÄRA GETINGAR. •> / 



utan ringaste ordning om hvarandra, men det förefaller na- 

 turligtvis sannolikt, att i allmänhet de sist inlagda komma 

 att ligga öfverst. Den ny kläckta larven har sålunda de lifs- 

 kraf tigaste och rörligaste larverna i sitt närmaste grannskap, 

 och det är med dem som han måste börja sin måltid. Af 

 det anförda framgår omöjligheten af att ägget skulle kunna 

 vara af den ömtåliga beskaffenhet, som Fabre vill tillskrifva 

 det. 



Hos Hoplomerus spinipes och reniformis äro förhållandena 

 något annorlunda. Cellen är hos dessa arter, enligt hvad 

 jag funnit, mer eller mindre starkt lutande. Fabre uppger 

 visserligen för den senare, att cellens ställning skulle vara 

 än vertikal, än horisontell. Detta senare öfverensstämmer 

 ej med min erfarenhet, möjligen därför att jag ej träffat 

 denna art boende i vertikala lerväggar utan blott i horison- 

 tell eller föga lutande mark. Men ej heller i de fall, då jag 

 träffat spinipes-bon i starkt sluttande mark, har cellens ställ- 

 ning varit horisontell, utan alltid vida mera närmande sig 

 den vertikala. Agget, som är upphängdt på den öfverhän- 

 gande sidoväggen i den lutande cellen och så nära dess bot- 

 ten, att äggets fria ända nästan når dit, kan ingalunda ens 

 här oscillera fritt. Det är tvärtom inklämdt mellan väggen 

 och närmaste foderlarv, och i de celler, som intaga en nära 

 vertikal ställning, skulle det vara utsatt för tyngden af hela 

 den öfverliggande massan af foderlarver, om ej dessa visade 

 den egendomligheten att rulla ihop sig ringform igt. Genom 

 sin spänstighet tryckas dessa lefvande ringar mot cellens^ 

 sidoväggar och hindras sålunda från att glida ner. För öfrigt 

 förekomma ofta oregelbundenheter i dessa ringars läge, så 

 att de ej alltid hvila med parallella plan på hvarandra. I 

 synnerhet tycks detta vara fallet med de understa, i äggets 

 närhet, h vilket kunde förefalla vara af någon betydelse för 

 dess säkerhet, enär det därigenom ej utsattes för så starkt 

 tryck, som om det vore inklämdt mellen cellens sidovägg och 

 ryggsidan af en ringformigt hoprullad larv, ifall denna senare 

 möjligen skulle göra något försök att sträcka ut sig, då nya 

 foderlarver packas ofvanpå honom. 



Oaktadt således vid första påseende äggets säkerhet tycks 

 vara minst betryggad i en Hoplomerus-cell, där det befinner 

 sig nära botten och med alla foderlarverna, utom den under- 

 sta, h vilande öfver sig, framgår af det sagda, att just lar- 



