Ö8 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 3. NIO 17. 



vernas hoprullade läge skänker åt ägget minst lika mycken 

 trygghet som i de fall, då det är upphängdt i taket af en 

 horisontell cell, men inklämdt mellan eller ofvanför en mängd 

 ända upp till taket packade foderlarver. Dessas packning 

 hindrar dem visserligen att kräla om hvarandra, men om 

 ägget vore så ömtåligt som Fabre antager, tyckas de likväl 

 genom sitt sprittande muskelspel kunna utöfva ett ödesdigert 

 tryck, synnerligast under den sista delen af provianteringen, 

 då de förut inlagda foderlarverna nödgas maka sig åt sidan 

 och lämna plats för de sist införda. 



Det kan tyckas, som om det enklaste medlet att undgå 

 den fara, h varmed införandet af en mängd rörliga larver i 

 cellen kan förmenas hota ägget, skulle ligga däri, att ägget 

 ej inlades i cellen förr, än denna vore fullt provianterad och 

 färdig att tillstängas. Men vanan att lägga ägget först är 

 synbarligen så inrotad inom denna stekelgrupp, att de sär- 

 skilda arterna, då de ej kunnat frigöra, sig därifrån, nödgats 

 med bibehållande af densamma göra det bästa möjliga för 

 att bereda sitt ägg trygghet genom andra medel, framförallt 

 genom ökande af skalets motståndskraft. Denna förefaller 

 mig också verkligen vara så stor, att det sannolikt föga skulle 

 bekomma ägget om det låge underst i cellen, med alla foder- 

 larver öfver sig. 



Om sålunda upphängningen på en tråd ej tycks vara 

 nödvändig för själfva äggets trygghet, så förefaller det där- 

 emot antagligt, att denna upphängning afser att skydda den 

 späda, nykläckta larven från att klämmas ihjäl, hvilket med 

 sannolikhet, skulle bli följden, om ägget vid kläckningen låge 

 på botten af cellen, med tyngden af alla foderlarverna öfver 

 sig. Hos Hoplomenis reniformis och spinipes är, af skäl som 

 nyss antyddes, denna fara minst. T samband härmed ha 

 dessa getingar också kunnat utan olägenhet gifva sina celler 

 en mer eller mindre vertikal ställning. Hos Lionotus och 

 Ancistrocerus åter, som bebo mer eller mindre horisontella 

 celler, men hvilkas foderlarver dels äro vida rörligare, dels 

 trycka med hela sin samlade tyngd mot cellens botten, skulle 

 ett löst liggande ägg, äfven om det af getingen inlades först 

 efter cellens prov ian tering, under foderlarvernas rörelser förr 

 eller senare hamna under eller mellan de nederst liggande, 

 hvilket för den nykläckta och ej längre af det sega äggska- 

 let skyddade stekellarven skulle medfc)ra den antydda faran. 



