26 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 6. N:0 3. 



karaktärer, h varigenom den subfossila gåsen af viker från 

 Spetsbergsgåsen. A. neglectus är hemma på Novaja Semlja, 

 Kolgujev och trohgen andra ställen i Norra Ishafvet. Under 

 flyttningarna har den med säkerhet träffats åtminstone så 

 långt västligt som i Ungern och har måhända under istiden 

 haft en västligare utbredning. Ehuru intet skelett af denna 

 sällsynta gås stått till förfogande för jämförelse, kan det 

 dock sägas vara ganska sannolikt, att den subfossila gåsen 

 från Sundsvall bör räknas till denna art eller representera 

 den gemensamma stamformen för den och A. brachyrhynchus. 

 Då endast rester af tvenne refben funnos och sternum, 

 clavicula och coracoideum helt och hållet saknades, ehuru så 



S många ben af det öfriga skelettet funnos i behåll, 

 synes det ganska sannolikt, att gåsen ifråga tagits 

 af en rof fågel, som hackat upp bröstet, så att de 

 nämnda benen skiljts från det öfriga skelettet, 

 Fig 11. De- hvilket sedan i ett sammanhang kommit i vattnet 

 trachrai- (kanhända från ett drifisstycke), sjunkit och in- 

 ringar, bäddats i leran. 



Fynd af fossila fågelrester äro synnerligen säll- 

 synta och därigenom vinner detta ett än mera ökadt intresse, 

 då det ger en antydning om den fauna, som lefde här i lan- 

 det vid tiden för isens afsmältning. Förutom det fynd af 

 strömand {Histrionicus histrioniciis (Lin.)), som erhållits i 

 Holms socken i Halland ^ torde dessa gåslämningar vara de 

 enda fågelrester funna i glaciallera i Sverige. 



Summary. 



1. Fragments of a skull with antiers (see fig. 1, p. 2) 

 of a young Reindeer have been found north of the village 

 Edared, in the parochial district Fotskäl in Westergotland. 

 The remains were imbedded in a marly deposit ccntaining 

 shells of Litorina rudis, L. palliata, L. litorea, Mytilus edidis, 

 Tellina haltica and Saxicava arctica. Mr R. Hägg expresses 

 as his opinion about these molluscs, which he has examined, 

 that they indicate a climate similar to that of the Murman 

 coast in the present time. The marl was covered, counted 

 from the surface, with 20 cm. peaty soil, then 10 cm. sand, 



^ Nathorst: Sveriges Geologi, Senare delen, p. 255. 



