2 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 6. N:0 8. 



alltjämt varit ganska delade i af seende på de närmare för- 

 hållandena härutinnan. 



Under de senaste åren bafva emellertid åsikterna allt- 

 mera modifierats. Allt flera röster, och däribland sådana 

 från flera framstående forskare, hafva varnat för att placera 

 Pithecanthropus i människans direkta stamträdslinie, såsom 

 en af hennes egentliga förfäder; man har snarare velat upp- 

 fatta denna urform såsom en utdöd stor apa af gibbonsläktet 

 samt åter framhållit människans närmare släktskap med de 

 egentliga antropoiderna, chimpansen.orangutanen och gorillan. 

 Studiet af dessas hjärnor, särskildt hjärnvindlarnas anordning, 

 som i senare tid varit föremål för omfattande undersökningar, 

 syntes ju tala för en ganska nära gemensam härstamning. 

 Likaså hafva de fysiologiska blodexperimenten angifvit en 

 ganska intim frändskap. Å andra sidan hafva de hittills 

 gjorda fornfynden visat hän på en äldre period för människo- 

 typens och de nutida aptypernas utdaning från det gemen- 

 samma stamträdet än hvad under en tid af många antagits. 

 Man vill nu vanligen förlägga deras särskiljande till eocen- 

 tiden eller ännu längre tillbaka. Dessa fynd äro emellertid 

 ännu alltför fåtaliga för att kunna gifva säkra vitsord. Och 

 de kunna ju i alla händelser endast bestå af lämningar af 

 benstommen och tänderna. Under sådana förhållanden äger 

 man att alltjämt fortsätta den närmare undersökningen af 

 representanterna för de ännu kvarlefvande människoraserna 

 såväl som af ap familj erna samt noga jämföra deras morfolo- 

 giska karaktärer, och detta i alla riktningar, både makro- 

 och mikroskopiskt. 



Af de organ, som i dessa hänseenden böra kunna gifva 

 de bästa upplysningarna, intaga naturligtvis de nervösa cen- 

 tralorganen det allra främsta rummet, särskildt med hänsyn 

 till deras finare bj^ggnad och organisation. Undersökningen 

 af dem, framför allt af hjärnan, pågår ock fortfarande med 

 förbättrade metoder och i trots af de stora svårigheter denna 

 forskning erbjuder. 



Bland de öfriga organdelar, som böra kunna förete karak- 

 teristiska kännemärken, äro äfven könscellerna, och särskildt 

 spermierna. De nutida, så väsentligt fullkomnade mikrosko- 

 pen möjliggöra äfven en betydhgt noggrannare utforskning 

 af dem. I senare tid hafva ock människospermierna varit 

 föremål för flerfaldiga undersökningar medelst den nyare tek- 



