GUSTAF RETZIUS. ANTROPOIDERNAS SPERMIER. 



är således i främre hälften starkt till- 

 plattadt från sida till sida; detta är 

 ett karakteristiskt särmärke för män- 

 uiskospermien. 



Gå vi därefter till undersökning- 

 en af i örhind7iings stycket, faller det 

 genast i ögonen, att hos oranguta- 

 nen denna del är betydligt längre än 

 hos människan. Hos människosper- 

 mien har det ungefärligen samma 

 längd som hufvudet, hos orangutan- 

 spermien är det minst en haJf gång 

 längre än hufvudet, i regeln ändock 

 något mera. Halsstycket är hos 

 båda vanligen helt kort eller t. o. m. 

 oj sällan maskeradt af förbindnings - 

 styckets hylle, som kan nå fram 

 ända till hufvudets bakre ända. 



Den öfriga delen af svansen är 

 hos orangutan-spermien äfven i på- 

 fallande grad längre än hos männi- 

 skan, såsom framgår vid betraktan- 

 de af fig. 1 och 3, men dess afslut- 

 ningsstycke bakåt, som jag benämnt 

 ändstycket, är å människospermien 

 betydligt lägre än hos orangutan- 

 spermien. 



Af denna här i korthet fram- 

 ställda beskrifning framgår således, 

 att, såsom redan of van framhölls, 

 orangutanspermiens form ganska 

 väsentligt skiljer sig från människans. 

 I afseende på såväl hufvudets form- 

 förhållanden, som svansdelarnas pro- 

 portioner stå orangutanens spermier 

 däremot de lägre apornas närmare; 

 särskild t gäller detta om förbind- 

 ningsstycket, som t. ex. hos Inuus 

 har en ganska betydande längd. 



Af de i systemet högre stående 

 apor, hos h vilka jag hittills haft. 



'1 



il i 



1. Spermie af orang- 

 utan. 2. Dess främre 

 del med hufvudet 

 sedt från kant. 3. 

 Spermie afmänniska. 

 4. Dess främre del 

 med hufvudet sedt 

 från kant. Alla fig. 

 afbildade vid samma 

 förstoring. 



