G. RETZIUS, OM BYGGNADEN AF ECHINIDERNAS AGG. O 



finaste struktur, ännu icke i allt kommit till definitiva slutsatser, 

 och hvarför icke heller jag med mina studier däröfver kan göra 

 anspråk på att lösa dessa svåra problem. Man får alltjämt 

 åtnöja sig med att, om möjligt, söka komma denna lösning 

 närmare och närmare, äfven om fjäten icke äro stora. 



Men för att kunna bidraga till denna utredning af äggets 

 finare struktur bör man icke nöja sig med studiet af det 

 mogna ägget utan ock gå tillbaka till de föregående stadierna, 

 om möjligt ända till de första. Därjämte bör man äfven 

 undersöka de ägget omgifvande delarna, särskildt dess hinn- 

 bildningar och deras utveckling. Jag betonar här detta, 

 emedan det synes mig, som om endast få af dem, som ägnat 

 sig åt undersökningen af sjöborrägget, verkligen beaktat 

 dessa önskemål. 



Efter dessa förelöpande anmärkningar öfvergår jag nu 

 till den egentliga framställningen af ämnet och börjar därvid 

 med byggnaden af de omogna äggen i ovariet. 



Såsom Selenka^ redan i sin första afhandling af 1878 

 öfver befruktningen hos Toxopneustes visade, kan man under 

 fortplantningstiden i ovariesäckarna finna ägg af olika stor- 

 lekar och utvecklingsstadier; de mindre utvecklade äro ännu 

 med smalare eller bredare bas fastade vid säck väggen, de 

 högre utvecklade ligga fritt i dess lumen, omgifna af de små 

 »närings»- eller abortivcellerna och af klar, strukturlös plasma- 

 vätska. I de yngre äggen finnes en stor kärna med tydlig 

 kärnmembran, en stor kärnkropp och ett kärnsaften genom- 

 spinnande kornigt nätverk; vidare kan man i själfva eyto- 

 plasmat urskilja ett inre, närmast kärnan befintligt lager, 

 där utanför detta ett smalt mellanlager samt åter utanför 

 detta ett yttre lager. Utomkring detta sistnämnda lager 

 finnes en gelatinös mantel (»Gallertmantel» eller »Gallert- 

 zone>>), hvari från ägget utsändas fina radierande pseudopo- 

 dier. Hos de högre utvecklade äggen smälta de tre gule- 

 lagren mera samman, kärnan blir helt liten, den gelatinösa 

 manteln kvarblifver, men pseudopodierna smalna och indragas 

 alltmera. Nu är ägget färdigt att afgifvas ur ovariet och 

 att befruktas. 



Oscar Hertwig- visade, att kärnans betydande för- 

 minskning beror därpå att redan irjom ovariet de två rikt- 



^ Emil Selenka, Zoologischc Studien, T, 1878 och Studien iiber Ent- 

 wick. Gesch. d. Thiere II, 1883. 



' Oscar Hertwig, Morphol. Jahrbueli, Bd. III, 1877. 



