G. RETZIUS, OM BYGGNADEN AF ECHINID ERNÅS AGG. 9 



under denna yttre ythinna belägna substansen i den gelatinösa 

 membranen färgas, såsom nämndt, icke eller ytterst svagt 

 af metylenfärgen ; dock framskymta däri vid starkaste för- 

 storing stundom fina, delvis grenade, radiära trådar, som 

 kunna utgöra rester af de i yngre utvecklingsstadier tydli- 

 gare, redan af Selenka iakttagna trådarna. Den inre be- 

 gränsningsytan å membranen är äfvenledes ganska bestämd 

 och jämn, och visar sig i optiskt genomsnitt som en skarp 

 konturlinje; metylenfärgen framkallar emellertid däri ingen 

 märkbar struktur. Membranen är uppenbarligen elastisk; 

 detta synes tydligt, då den aflossas från ägget, ty den krym- 

 per då ansenligt ihop; man kan däraf sluta, att den håller 

 äggets substans under ett visst tryck. Då metylenfärgen fått 

 inverka en stund, kontraherar sig membranen kring ägget 

 och blir betydligt tunnare, men mikropylöppningen och de 

 färgade små bandslyngorna synas ännu länge, tills slutligen 

 en affärgning som vanligt, inträder. Med pikrinsyrad ammo- 

 niak kan man fixera den blå färgen i banden, och ännu efter 

 fem månaders förlopp bibehålla många ägg i preparaten sin 

 sålunda fixerade färg. 



I mikropylkanalen finner man icke sällan en mer eller 

 mindre framskjutande protoplasmatisk dropp- eller kägel- 

 formig, stundom tudelad klump, som ser ut att vara de så- 

 lunda af gående riktningskropparna, h vilka eljest intaga sitt 

 läge mellan det egentliga ägget och membranens inre yta, 

 vanligen något åt sidan om mikropylen i ett tillplatt adt, i 

 optiskt genomsnitt halfmånformigt lager, men som genom den 

 elastiska membranens inverkan på nämnda sätt utpressas 

 och afgifvas. 



Då man vill företaga en artificiell befruktning, går man 

 helst tillväga såsom Oscar Hertwig föreslagit. Man bort- 

 tager den undre (främre) halfvan af sjöborrens kalkskal och 

 lägger, om djuret befinnes vara en hona med mogna ägg, 

 den andra halfvan med genitalkörtelmynningarna nedåt i en 

 liten skål eller ett urglas med hafsvatten. Inom kort afgif va 

 ovarierna i vattnet en större eller mindre myckenhet ägg, 

 som då i regeln äro oskadade och äfven mogna; dock afgå 

 ofta härvid äfven enstaka omogna ägg, men de göra intet 

 förfång; man igenkänner dem lätt på deras stora kärna, eller 

 eventuellt på i dem befintliga riktningskroppkärnor. Därefter 

 tager man af ett med mogna rörliga spermier försedt han- 



