G. RETZIUS, OM BYGGNADEN AF ECHINIDERNAS ÄGG. 13 



morfologi viktiga fråga klar för sig, utan att den behöfver 

 utredas. Man har iakttagit, att i befruktningsmomentet en 

 hinna plötsligt skiljer sig från den del af äggets yta, där 

 spermien inträngt, men man har icke klart insett hvad denna 

 hinna egentligen är, utan uppfattat den såsom en helt hastigt 

 nybildad, från äggets yta afsöndrad särskild hinna. 



Jag har, i samband med mina vitala metylenfärgnings- 

 experiment, ägnat denna fråga en närmare uppmärksamhet 

 och därvid kommit till den bestämda öfvertygelsen, att det 

 icke är någon ny hinna som bildas och af skiljes. Det är helt 

 enkelt den gelatinösa membranen och särskildt äfven dess 

 inre ytlager som vid befruktningsmomentet aflossas från 

 äggets yta. Detta dess inre ytlager är, såsom of van angifvet, 

 inåt skarpt begränsadt och kan lätt, om man icke noga un- 

 dersöker förhållandet, ge den oriktiga uppfattningen, att en 

 särskild ytterst tunn hinna aflossades från ägget. Den gela- 

 tinösa membranen aflossas alltså i hela sin tjocklek från 

 ägget, men, såsom äfven af O. Hertwig och andra förfat- 

 tare supponerats, är det icke membranen själf som härvid är 

 den aktiva delen, utan det är alldeles tydligen ägget. Detta 

 kontraherar sig och af lossar sig själf t från membranen. Någo7i 

 särskild, ny hinna eller »Dotterhaut>> upiMår således icke. 

 Genom någon egendomlig process i äggets cytoplasma inträ- 

 der nämnda sammandragning af dess substans, i regeln 

 just vid spermiets inträdesställe, d. v. s. innanför mikropy- 

 len (fig. 4, 5 och 6); men stundom sammandrager sig hela 

 ägget och af lossar sig från den gelatinösa membranens inre 

 yta, som då i optiska genomsnittet synes såsom en skarp 

 ringlinje rundt om hela ägget. Dessa fenomen kan man tyd- 

 ligen iakttaga å de lef vande befruktade äggen, i synnerhet 

 om man därvid använder en svag färgning med metylenblått. 

 Det har, oaktad t talrika försök, aldrig lyckats mig att från 

 den gelatinösa hinnan aflossa dess innersta ytlager och icke 

 ens att se det såsom dubbelkontureradt. Jag kan därför icke 

 uppfatta det såsom någon särskild hinna (Dotterhaut), utan 

 måste för min del anse hela den gelatinösa hinnan motsvara 

 äggets »Dotterhaut», fastän denna membran hos sjöborrarna 

 fått en så egendomlig utveckling. Då sjöborrägget utgjort 

 och utgör ett så viktigt material för studierna öfver äggets 

 byggnad i allmänhet och för befruktningsprocessen i sj^nner- 



