G. RETZIUS, OM BYGGNADEN AF ECHINIDERNAS ÄGG 17 



stadda i klyfning företagit en öfverräkning af procenten af 

 sådana undantagsfall, samt därvid funnit, att ej sällan endast 

 två tredjedelar af äggen visat mikropylens sammanfallande 

 med klyfnings- resp. äggaxeln, under det att ungefär en tredje- 

 del företett mikropylöppningen vid den ena eller andra sidan 

 om denna axels främre ändpunkt, stundom t. o. m. ganska 

 långt därifrån (fig. 10). Men detta förhållande bör dock icke 

 betraktas såsom argument emot tillvaron af en bestämd ägg- 

 axel och mot polariteten. Man bör nämhgen betänka, att 

 då ägget vid själfva befruktningsmomentet kontraherar sig 

 och mer eller mindre skiljer sig från membranen, kan det 

 ganska lätt förskjutas något ur sitt ursprungliga läge inom 

 membranens kavitet och således äfven dess axel något för- 

 flyttas ur sin riktning i förhållande till mikropylen. Det är 

 emellertid egentligen blott under det nämnda korta första 

 skedet som detta bör kunna äga rum, ty sedan sväller ägget 

 ånyo an något och fyller i regeln tämligen ut sin håla. Vid 

 klyfningen i två, fyra, åtta celler ser man likväl alltid ett 

 litet af klar vätska fylldt rum å de ställen, där cellränderna 

 hgga, så att membranhålan då icke är alldeles utfylld. 



I samband härmed vill jag ock betona, att den gelatinösa 

 membranen, som jag i dess helhet uppfattar såsom den verk- 

 liga, om än egendomligt byggda, ägghinnan (die Dotterhaut), 

 å Parechinusägget finnes kvar under hela morula- och blastula- 

 stadiet samt under början af gastrulastadiet, och icke, såsom 

 åtskilliga forskare synas hafva antagit, redan tidigt under 

 klyfningsprocessen går sin upplösning till mötes. Den ende 

 forskare, hos hvilken jag funnit uttalad samma åsikt, hvartill 

 jag kommit, är professor Théel, som i sitt stora arbete öfver 

 utvecklingen af ägget hos Echinocyamus pusillus yttrar sig 

 härom. Efter anförande af Selenka's uppgift, att hos 

 Toxopneustes det gelatinösa hyllet tidigt efter befruktningen 

 försvinner, säger Théel :^ »This is by no means the casein 

 Echinocyamus, because here it remains as a true envelope 

 during almost the vvhole process of segmentation, and in 

 certain cases it also surrounds the young Blastula.>> Hos 

 Parechinus kan, såsom sagdt, medelst metylenfärgningen be- 

 visas, att den gelatinösa membranen med dess mikropylöpp- 

 ning å alla oskadade ägg konstant finnes kvar under blastula- 

 stadiet och ända in i gastrulastadiets början. 



^ Upsala Vet. Soc. Handl. 1892. 



Arl-iv för zoologi. Band G. X:o 10. 2* 



