ARKIV FÖR ZOOLOGI. 



BAND 6. N:o 11. 



Chrysis ignifa L. ocli C1n\ neifJerta Shuck. 

 såsom foderparasiter. 



Af 



GOTTFRID ADLBRZ. 



Meddelad den 9 februari 1910. 



De hvarandra motsägande uppgifterna om guldsteklarnas 

 parasitiska metod gifva anledning till misstanken, att en del 

 författare, som ej vilja medgifva mer än en enda hufvud- 

 metod, varit något förhastade i sina generalisationer. Sär- 

 skildt kan detta sägas gälla R. du Buysson\ som såväl med 

 stöd af Lepeletiers auktoritet som på grund af egen erfaren- 

 het kraftigt framhåller, att guldstekelns larv uteslutande an- 

 griper stekellarven själf, i hvars cell han genomgår sin utveck- 

 ling, men däremot under inga omständigheter förtär de i 

 samma cell inlagda foderförråden. Att så skall vara fallet 

 med arter, som parasitera hos honungs- och pollensamlande 

 apider, är visserligen att vänta och i vissa fall äfven konsta- 

 teradt. Och i afseende på Chrysis viridula L. har jag själf 

 påvisat,^ att denna art, som parasiterar hos den solitära ge- 

 tingen Hoplomerus spinipes, gräfver sig in i redan slutna 

 celler och lägger sitt ägg på den redan inspunna getinglarven, 

 sedan den först bitit hål på kokongen för att däri införa sitt 

 äggläggningsrör. Detta tillvägagående hade, såsom jag nu 

 finner, redan blifvit beskrifvet af Chapman, ^ hvars arbete 



^ Species des Hyménoptéres d'Europe et d'Algerie. T. VI. Les chry- 

 sides. 1891—96. 



^ Den parasitiska metoden lios Chrysis viridula L. [Arkiv för zoologi 

 Bd. 3 N:o 8 1905]. 



^ On the oeconomy of the Chrysides parasitic on Odynerus spmipes. 

 [The entouiologisfs monthly magazine. Vol. VI. 1869—70. sid. 1.53 o. ff.] 



Arkiv för zoologi. Baml 6. N:o 11. 1 



