ADLERZ: CHRYSIS IGNITA OCH CHR. NEGLBCTA. 5 



tillgängligt foder, förefaller det mig ej så alldeles afgjordt, 

 att den högst betydliga växling i kroppsstorlek, som man 

 kan iakttaga hos ohka individer af just Chrysis ignita, beror, 

 såsom eljes tyckes ligga närmast till hands att antaga, på 

 mer eller mindre riklig fodertillgång. Fastän den här ifråga- 

 varande ingalunda Udit någon brist under larvstadiet, utan 

 tvärtom försetts med mera föda än han ville förtära, nådde 

 han, i likhet med sin moder, i fullbildadt skick knappast 

 öfver medelstorleken för denna art. Det skulle väl kunna 

 vara tänkbart, att medfödda anlag i den ena eller den andra 

 riktningen spela hufvudrollen i fråga om den individuella 

 storleken. 



Chrysis neglecta Shuck. 



Såsom jag på annat ställe omtalat, ^ är det isynnerhet 

 Hoplomerus spmipes L., som hemsökes af ofvannämnda guld- 

 stekelart (= Chr. integrella Dahlb.). På getingens boplatser 

 förekommer den allmänt, och om de öfver boets ingång mu- 

 rade rören verkligen af se att dölja ingången för parasiter, så 

 motsvara dfe åtminstone föga sitt ändamål, då det gäller 

 denna guldstekel, som utan tvekan flyger fram och sätter sig 

 på ett sådant rör, om hvars tillvaro iakttagaren, trots lång- 

 varigt spanande öfver den vegetationsfattiga marken, förut 

 ej haft någon aning. Guldsteklarna gå in i rören med huf- 

 vudet före för att undersöka, ifall omständigheterna äro gynn- 

 samma. Ett tecken till att de funnit dem vara så är, att de 

 efter att ha kommit ut genast åter krypa baklänges in för 

 att placera sitt ägg, enär utrymmet i röret är för trångt för 

 att tillåta dem att vända sig. Getingens närvaro i boet hind- 

 rar ej guldstekeln att intränga däri. 



Chapman har sett larven af neglecta förtära foderlarverna 

 i spinij^es-ceWeYnei, men har lika litet som i fråga om ignita 

 kunnat lämna någon upplysning om det öde, som vederfarits 

 getingens ägg eller larv, hvarom han blott kan meddela, att 

 de voro försvunna. Ej heller har han sett hvar guldstekeln 

 placerar sitt ägg. 



Nedanstående två iakttagelsefall kunna tjäna till att full- 

 ständiga Chapmans meddelanden om denna art. 



^ Iakttagelser öfver solitära getingar. [Arkiv för Zoologi. Bd 3. N:o 

 17. 1906.] 



