36 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 14. NIO 23. 



stängd eller endast lättare täckt, stöter hon ej på vidare 

 svårighet vid inträngandet, t. ex. ? av Tetrachrysis viridula 

 L. eller $ av Hedychrum nohile Scop. vid inträngandet i boen 

 i sand av Hoplomerus-avter. Annat blir förhållandet då det 

 gäller t. ex. Ancistrocerus- arter, vilka bygga bon av murad, 

 hård lera, för så vitt $ av guldstekeln icke placerat sitt ägg 

 i en cell i getingboet, innan cellerna hunnit bli helt över- 

 täckta med den nästan stenhårda massan. En iakttagelse 

 här vid Hornsjön ådagalade emellertid, att $ av Tetrachrysis 

 Ruddii väl har möjlighet att reda sig även beträffande ett 

 sådant fullt färdigbyggt bo. 



Vid utkanten av Hornsjöns sandområde hade § av en 

 Ancistrocerus (med största sannolikhet oviventris Wesm.) an- 

 lagt sitt bo på en liten sten nedom en gärdesgård. Boet 

 hade av mig iakttagits i flera dagar, och getinghonan hade, 

 då det påtagligen var helt färdigbyggt, övergivit detsamma. 

 En dag befanns, att ungefär i mitten av boet borrats ett 

 cirkelrunt hål av omkring ett par mm diameter. Nedanför 

 borrhålet hade det fina mjöl, som uppstått vid borrningen, 

 samlat sig. Dagen därpå befanns borrhålet ytterligare för- 

 djupat, ehuru ännu ej ned till cellerna i boet, och bredvid 

 hade ett nytt borrhål begynts. Vid boet vistades nu en 

 Tetrachrysis. Denna flög snart till det djupare borrhålet, i 

 vilket hon inträngde med framkroppen. Skrämd flög hon 

 därifrån, dock ej långt, och återkom upprepade gånger till 

 nämnda borrhål. För att förvissa mig om arten, infångades 

 guldstekeln och visade sig vara en § av T. Ruddii. 



Det råder knappast tvivel om, att det var denna guld- 

 stekel, som borrat hålet med mandiblerna, och att sålunda 

 densamma ej för nåendet av sitt mål, inpraktiserandet av I 

 sitt ägg i getingboet, hindras av att alla ingångar till geting- I 

 cellerna äro stängda av ett hårt och tjockt material. ^ 



Anmärkningsvärt var, att ehuru cellerna intogo endast 

 en mindre del av getingboet, hade borrhålen anlagts mitt 

 över var sin cell. Guldstekelhonan har sålunda bestämd för- 

 nimmelse av var dess byte är placerat under den hårda och 

 tjocka betäckningen, liksom en del ichneumonider, vilka para- 

 sitera hos i ved levande insektlarver, genom ett tjockt skikt 

 av bark och ved insticker itt långa äggläggningsrör just på 

 den fläck, innanför vilken larven befinner sig. 



