A. JANSSON, FAUNISTISKA OCH BIOLOGISKA STUDIER. 55 



Synes på Öland, Gottland och i Skåne ej gå innanför ett 

 område i närheten av havet (Sk., Hall., ÖL, Gottl.). 



Metabletus truncatellus L. — Sällsynt vid Högby på sand- 

 mark (Sk. — Lappl., Gottl.). 



Microlestes [Blechrus) minutulus Goeze. — Två ex. in- 

 samlade på det torra sandområdet på sjöns östra sida (Sk,, 

 Sml., ÖL). 



Haliplus confinis Steph. — Endast iakttagen vid sjöns 

 norra ände, där den förekom sparsamt i grunt vatten vid 

 stranden på en botten av sandslam och stenar (Sk. — UppL). 

 — H. fluviatilis Aubé. — Torde finnas i Hornsjön, då ett 

 ex. anträffades tillfälligt på havsstranden vid Byerum ^V? 

 (Sk.— VästmL). 



Hyphydrus ovaius L. — I ett större dike, som från syd- 

 ost utfaller i Hornsjön, togos flera ex. av denna art (Sk. — 

 Härjed., Gottl.). 



Hygrotus (s. str.) inceqiialis F, — Ett ex. taget tillsam- 

 mans med Haliplus fluviatilis vid Byerum (Sk. — LappL). 



H. (Coelamhus) parallelogrammus Ahr. — Av denna hos 

 oss endast i brackvatten iakttagna art togs ett ex. i Horn- 

 sjön ^% på grunt vatten med stenbotten och kalkslam vid 

 södra änden av sjön (Sk., ÖL, Gottl., Boh.). — C. impresso- 

 punctatus Sch all. — Endast ett ex. insamlat, nämligen 7? 

 på gyttjebotten vid Hornsjöns norra ände. Dett ex. tillhörde 

 opacino-var. $ lineellus Gyll. 



Bidessus hamulatus Gyll. — På den steniga och med 

 kalk- och sandslam betäckta grunda bottnen i södra delen 

 av sjön var denna lilla vackra art mycket allmän. Den höll 

 sig till botten i slammet på helt sterila ställen. Allmän i 

 grunt vatten även i havet nedom Högby (Sm., ÖL, Gottl.). 



Enligt prof. J. Sahlberg (»Meddelanden av Societas pro 

 fauna et flora fennica» 1902 VI. Sektion för zoologi) tillhör 

 B. hamulatus de dytiscider, som förekomma i »Seen mit fes- 

 terem Boden», men enligt Mjöberg (»Biologiska och mor- 

 fologiska studier över Fåröns insektfauna». Arkiv för zoologi. 

 Band 2. N:o 17) förekommer arten i alla större träsk på 

 Fårön, vilkas botten är täckt med ett tjockt lager av kalk- 

 bleke och i vilka stenar alldeles saknas. Denna olikhet i 

 levnadssättet förklarar Mjöberg såsom en tillpassning efter 

 lokala förhållanden. Hornsjön synes på de ställen, där 



