TRÄGÅRDH, TILL KÄNNEDOMEN OM DIPTERLARVERNA, 2. 5 



dessa senare ej svåra att få tag uti, ty larven använder både 

 l:sta och 2:dra larvhuden till att öka på sitt rör med och 

 om vi undersöka dess väggar, kunna vi vara säkra på att 

 där finna de genom sin svarta färg iögonfallande svalgske- 

 letten. (Fig. 5, Taf. 1). Denna metod har jag betjänat mig af. 



Fig. 4, Detsamma, med delarna åtskilda X 270 ; mst 2 , undre mandibelstöd. 



Sedt snedt uppifrån och från sidan ter det sig hos det 

 l:sta stadiet på följande sätt (Fig. 3). Från det parti, som 

 bildas genom föreningen af den undre och öfre pharynxplattan 

 löper rakt framåt två skenbart solida stycken (f), hvilka äro 

 af en betydande längd och bredd, i det att de öfverträffa 

 pharynxskelettets längd och äro lika breda som de undre 

 pharynxplattorna (uf); de mötas i en kort, tämligen trubbig 

 tand (t), vid hvars bas, något ventralt, man ser ett par runda 

 lober (lf ). Mot dessa lober leda ett par jämna, smala, framåt 

 något divergerande stycken, som synas framtill leda mot 

 mandiblernas bas (mstj. Denna täckes i detta läge af den 

 ofvannämnda tandade plattan (r). Mera kan man ej se 

 utan särskild preparering. Men om man genom sakta press- 

 ning af täckglaset skiljer skelettdelarna åt, får man en 

 klarare bild af dem (Fig. 4). Mandiblerna äro i omkrets 

 rhombiska (m); den svagt konkava öfre kanten är omkring 

 dubbelt så lång som den svagt konvexa underkanten, hvil- 

 ken är jämn, utan några tänder; baktill fortsätta de uti två, 

 bakåt af smalnande skänklar; gränsen mellan mandiblerna och 

 skänklarna markeras genom en sned inskärning upptill, en 

 nedtill. Dessa skänklar (mst 2 ) sträcka sig bakåt och stöta 

 ihop med de ofvannämnda rundade loberna på sidan om tan- 

 den. Men detta är ej det enda stöd, som mandiblerna hafva. 

 Från deras öfre bakkant sträcker sig snedt bakåt och ned- 



