6 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 8. N:0 5. 



åt ett par smala, i båda ändarna rundade stafvar (mstj, som 

 sträcka sig fram mot tanden och mötas ofvanför dess spets. 



Vidare märka vi, att loberna i själfva verket äro af långa 

 stafvar (lf), som äro nästan själf ständiga och sträcka sig 

 bakåt lika långt från den punkt, där tandens skänklar grena 

 sig, som framåt. 



Af de öfre och undre pharynxplattorna (öf, uf) äro de 

 senare något längre, bredare, mera jämnsmala och baktill 

 rundade; den främre gemensamma delen af rundas jämnt fram- 

 åt och är något längre än de bakre skänklarna. Intet hvalf 

 förbinder dem ofvanför svalget. 



Om man söker jämföra det of van skildrade skelettet 

 med andra formers, så stöter man genast på svårigheter. 

 Det öfverensstämmer med Nielsen's karakteristik däri, 

 att pharynxskelettet löper ut framtill uti en mediantand; 

 men mandiblerna synas vara rörliga mot skelettet förmedels 

 icke mindre än två par stafvar. För öfrigt är skelettet mycket 

 mera kompliceradt än hos de larver, hvilkas 1 :sta stadium Niel- 

 sen beskrifvit, och af närstående arter, t. ex. A. radicum, be- 

 skrifver Hewitt ej l:sta stadiet, liksom det öfverhufvud 

 taget blott är ett fåtal muscidlarver, hos hvilka utvecklingen 

 af mundelarna och svalgskelettet är kändt. 



Hos det af mig beskrifna l:sta larvstadiet af Ephydra 

 riparia Fall. möta vi emellertid lika komplicerade förhål- 

 landen, som visa stor öfverensstämmelse (903 a). Mandiblerna 

 (m) äro vinkelböjda; på sidorna om midttanden synas ett par 

 lober (Fig. 2, Taf. 2) och på en något större, 1,5 mm. lång larv 

 ser man (Fig. 6), att dessa lober äro främre spetsen af ett 

 par smala sidostycken, som visserligen äro hopvuxna med 

 tandens skänklar, men dock markerade från dem genom en 

 fin linje. Likaledes utgå från den ventrala sidan af tandens 

 skänklar ett par stafvar snedt framåt mot mandiblerna: 

 hos Ephydra afvika de därigenom, att de äro förbundna 

 medels två smala t vars tycken. 



Båda afvika från parasitiska muscidlarver genom den 

 ringa utvecklingen af midttanden, som hos dessa senare nått 

 en alldeles enorm utveckling (jfr Nielsen Pl. II, fig. 40). 



Hos A. spreta och Ephydra riparia, i synnerhet hos den 

 förra, är denna mycket mindre än mandiblerna och hos båda 

 är den trubbig och når ej fram till munöppningen. Denna 

 skillnad i dess utveckling hänger troligen samman med lar- 



