GOTTFRID ADLERZ, FORMICA FUSCA-riCEA. 3 



det kunna sägas, att de i mosstufvorna inrättade myrboen 

 utgöra en medel typ mellan utgräfda och byggda bon. 



Pupporna förläggas i soligt väder till de omedelbart un- 

 der ytan belägna kamrarna för att i möjligaste mån få åt- 

 njuta solvärmen. För samma ändamål anbringas de stundom 

 i kamrar, som utgräfts i någon på myren liggande murken 

 trädstam. Djupare ner i hvitmossan träffas larverna, och 

 detta i kamrar och gångar, som äro utgräfda ända ned till 

 grundvattnet, hvars nivå naturligtvis är ganska växlande på 

 myrarna och därför ofta, såsom jag haft tillfälle att öfver- 

 tyga mig, stiger upp i boets nedre delar. Såväl myrorna 

 själfva som deras larver och puppor träffas i stor mängd i 

 dessa nedersta delar af boet, som närmast skulle kunna jäm- 

 föras med en fullständigt vattendränkt svamp, ur hvilken 

 vattnet rinner vid lindrigaste tryck. 



Redan en så pass stor förtroligbet med det våta ele- 

 mentet hos sådana eljes utpräglade landdjur som myror före- 

 faller oväntad nog, men därtill kommer, att, då tufvorna 

 öppnades, dessa myror ofta togo sin tillflykt till dykning 

 under grundvattnets yta. Hållande sig fast i mossan, sågos 

 de, tydligen alldeles afsiktligt, tränga ned under vattenytan, 

 tills den åter slöt sig öfver dem, för att gömma sig i redan 

 öfversvämmade kamrar i tufvans nedersta delar, där de sedan 

 kunde framplockas i mängd med pincetten, utan att badet 

 syntes ha bekommit dem det minsta. 



Här hade det dock endast gällt några ögonblicks vistelse 

 i vattnet; men för en myra, som lefver under sådana om- 

 ständigheter, ligger det nära tillhands att förmoda, att en 

 längre tids nedsänkning under ytan skulle kunna förekomma, 

 då vattenståndet plötsligen höjes såsom vid häftigt regn. 

 För att utröna myrornas förmåga att uthärda en sådan ned- 

 sänkning lades fem picea-arbetare i rent vatten för en tid 

 af 24 timmar. Ett par minuter efler nedsänkningen voro de 

 alldeles orörliga. Efter ett dygns förlopp togos de upp, tor- 

 kades och lades på ett luftigt ställe. Sex timmar därefter 

 kryade en fullständigt till sig, och en rörde sina ben, men 

 kunde dock ej gå. De tre återstående voro orörliga. Följande 

 dag voro förhållandena desamma: tre visade inga lifstecken, 

 två öfverlefde, fastän den ena med blott en ringa rest af lif. 

 Vid grundvattnets plötsliga stigning är det väl därför troligt, 

 att de flesta af öfversvämningen öfverraskade myrorna äga 



