GOTTFRID ADLERZ, FORMICA FUSCA-PICEA. 5 



nast inrättade åt sig ett nytt bo genom att gräfva gångar i 

 hvitmossan. Glasburken brukade om kvällarna ställas invid 

 en med reflektor försedd fotogenlampa, och arbetarna buro 

 då upp de förut i boets botten belägna pupporna till de 

 gångar och kamrar, som lågo vid den af lampan värmda 

 sidan. De nykläckta och ännu bleka honorna släpades lika- 

 ledes fram ur sina gömslen för att få del af värmen, men, 

 sedan de blifvit fullt utfärgade och fått stadga i kroppen, 

 hjälpte de vingade honorna ibland själfva till med att bära 

 fram pupporna. 



Efter 14 dagar inlades arbetare och puppor ur ett annat 

 samhälle jämte ur deras bo hämtad hvitmossa i samma glas- 

 burk, ofvanpå det äldre boet. Inga stridigheter uppstodo, 

 utan alla slogo sig tillsamman och bebodde i endräkt de förut 

 befintliga kamrarna, hvarjämte nya gångar gräfdes i den sist 

 inlagda mossan. 



I många fall träffades F. picea som slaf i de på myrarna 

 rätt vanliga samhällena af F. sanguinea. Den eljes i sanguinea- 

 samhällen som slaf tjänstgörande F. fusca-fusca är nämligen 

 på myrarna jämförelsevis sällsynt. 



I sphagnum-tufvor, som innehålla bon af Formica picea, 

 träffas ofta larver och puppor af Microdon. De tillhöra nå- 

 gon annan art än de i myrbon i trädstubbar anträffade. 

 Larverna äro bredare oeh plattare, äfven de äldre mera rent 

 hvita, enär det bruna, nätformade listverket på ryggsidan 

 hos de i trädstubbarna vistande här saknas eller är blott 

 svagt utveckladt. Samma slags MicrodonA ärver ha äfven 

 anträffats i de af Myrmica scabrinodis, ruginodis och laevi- 

 nodis bebodda tufvorna. Lika litet här som i andra myrbon 

 har jag sett myrorna fästa något afseende vid dessa sina 

 inhysingar. De funnos i mängd i det ofvannämnda boet i 

 glasburken och tycktes där befinna sig väl, men skilda från 

 myrorna vantrifdes de och dogo snart. 



Tryckt den 7 februari 1914. 

 Uppsala 1914. Almqvist & Wiksells Boktryckeri-A.-B. 



