HJ. THEEL, AMOEBOCYTER HOS ECHINODERMER. 3 



för skakning, hvilket kan vara fallet i den »hängande drop- 

 pen», att kammaren får den höjd man önskar, att man kan 

 sammanföra ett rikt material inuti samma kammare och, 

 hvilket synes mig viktigast, att föremålen utan nämnvärd 

 rubbning och fortast möjligt kunna fixeras inuti kammaren. 

 Sättet att förfärdiga en sådan kammare förstås lättast 

 af vidfogade textfigur 1. På objektglaset 3 lägges en pappers- 

 remsa 3 af den tjocklek, som kammaren skall hafva i höjd, 

 t. ex. 0,1 mm. eller mer; ofvanpå denna placeras ett rekt- 

 angulärt, tunt täckglas af den storlek som kan anses önsk- 

 värd, t. ex. 21 : 36 mm. Ju mindre höjd kammaren skall 

 hafva, desto mindre bör äfven täckglaset vara, för att vätskan 

 skall intränga mera obehindradt. Under tryckning på täck- 

 glaset mot objektglaset strykes med en pensel varm paraffin 



Textfigur 1. 



längs täckglasets två långsidor 4, och tryckningen fortfar, tills 

 paraffinen stelnat. Pappersremsan utdrages och en åt två 

 sidor sluten kammare af bestämd höjd är färdig. Vill man 

 nu studera cellerna lefvande en längre tid, t. ex. flera tim- 

 mar, slutas för att förhindra afdunstningen äfven kammarens 

 kortsidor med smält paraffin. Som stängningsmedel är paraffin 

 att föredraga framför t. ex. vax, emedan det är lättare att 

 aflägsna från preparatet. Sedan nu kammaren är färdig 

 med två sidor Öppna, tillföres med en glaspipett frisk kropps- 

 vätska till dess ena öppning 5 i så stor mängd, att den fyller 

 rummet helt eller delvis. 



Det viktigaste och ömtåligaste momentet är nu inne. 

 Fixeringen måste nämligen försiggå så snabbt och effektivt 

 som möjligt och dessutom med minsta möjliga tidsspillan. 

 Detta senare är af ej ringa betydelse, när man skall tillverka 

 dylika preparat i större skala. Efter många försök har jag 



