HJ. THEEL, AMOEBOCYTER HOS ECHINODERMER. 5 



mans med en stor mängd något större oregelbundna hopar 

 eller knippen af högst växlande storlekar. De förra äro fria, 

 från hvarandra isolerade amoebocyter, de senare äro sam- 

 mangyttringar af sådana, hvilka bilda syncytiala hopar eller 

 knippen. Bäggedera cirkulera fritt och sida vid sida inuti 

 kroppshålan, påverkade af de strömningar, som åstadkommas 

 genom cilierörelsen hos den epitheliala väfnad, som begränsar 

 coelomet. T betraktande af föremålens genomskinlighet och 

 litenhet kan man svårligen bilda sig en rätt uppfattning af 

 deras natur genom studiet af enbart lefvande material, hvar- 

 för det är nödvändigt att för jämförelse orientera sig på 

 celler i såväl lefvande som fixeradt tillstånd. På sådant 

 sätt öfvertygar man sig lätt om, att amoebocyterna hos 

 Asterias rubens äro enbart hvita och af två slag, hvilka redan 

 i lefvande lifvet visa rätt betydande olikheter och säkerligen 

 hafva sig tilldelade olika uppgifter. Då jag i den mig till- 

 gängliga litteraturen ej kunnat uppleta något passande namn 

 för dessa, har jag i denna uppsats användt mig af benäm- 

 ningarna plasma -ainoebocy ter och hlås-amoehocyter. Ehuru 

 namnet plasma-amoebocyter är oegenthgt, alldenstund plasma 

 ingår som hufvudbeståndsdel hos båda cellslagen, kan det 

 dock försvaras, emedan hos cellerna med detta namn den 

 finkorniga och så godt som strukturlösa plasman träder mera 

 i förgrunden, under det att hos de andra blåsstrukturen är 

 iögonenfallande. 



CuÉNOT,* som utförligt redogjort för blod- oeh kropps- 

 vätskan hos asteriderna, omnämner endast ett slag af amoe- 

 bocyter. Han säger: >>I1 n'y a qu'une seule espéce de cor- 

 puscles», och senare 1891 ^ tillfogar han: »Les amibocytes 

 sont semblables». 



Plasma-amoebocyterna. Dessa celler uppträda under 

 mycket olika former. Gemensamt för dem alla är plasmans 

 påfallande saknad af verklig struktur. Kärnan, som varierar 

 något till storlek från 3,9 »j. till 5,i m., är i regel oval, men 

 hos celler af en skiflikt utbredd typ synes den vara mera 

 rundad och möjligen något mindre. Närmast kärnan företer 

 plasman alltid ett finare eller gröfre kornigt parti, hvilket 



* Archives d. zool. expér. et générale, Sér. 2, Vol. V, suppl., Paris 

 1887-;;-1890, p. 63. 



' Archives d. zool. expér. et générale, Ser. 2, T. IX, Paris 1891 

 p. 626. 



