HJ. THÉEL, AMOEBOCYTER HOS ECHINODERMER. 27 



Till bildandet af desamma bidraga oftast båda slagen af 

 amoebocyter (pl. 1, fig. 5, 6, 8, 9, 14, 17), men man träffar 

 äfven ofta små s^^ncytier af enbart ett par eller nåsjra få 

 plasma-celler (pl. 1, fig. 11, 13); huruvida blås-amoebocy terna 

 utan medverkan af plasma-celler kunna bilda syncytier, därom 

 har jag ej kunnat bilda mig någon verklig öfvertygelse (pl. 1, 

 fig. 16, 18). Ett faktum är att, när jag genommönstrat ett 

 preparat fylld t af ett oräkneligt antal af blåsceller, alla dessa 

 gifvit mig intryck af att vara isolerade, äfven när de varit 

 sammanförda till hopar. I de fall då jag känt mig tveksam, 

 har det ej varit uteslutet, att för mitt öga dolda plasma-celler 

 varit med. Denna min förmodan bekräftas ytterligare genom 

 en förnyad undersökning d. ^^s ^^ cell-hoparna först i lef- 

 vande tillstånd under en half timmes tid och därefter i för- 

 färdigadt preparat. Det visade sig då, att knappast något 

 enda pseudopod-utskott från dem var att iakttaga, att h varje 

 hop liknade en sammangyttring af små rundade celler, hvilka 

 redan i lefvande lifvet förrådde, att de voro blås-amoebocyter, 

 och att efter omkring en half timme de flesta hoparna hade 

 upplöst sig i isolerade celler. När preparatet därefter under- 

 gått den vanliga behandlingen (fixering och färgning), blef 

 det fullt klart, att biås-celler voro tillstädes i långt öfver- 

 vägande antal. Emellertid innehöll preparatet äfven en del 

 små men verkliga syncytiala hopar af växlande utseende, 

 och en granskning af dem ådagalade, att här ett fåtal plasma- 

 amoebocyter, hvilka i lefvande tillstånd varit förstuckna och 

 undgått min uppmärksamhet, bildade stommen till dessa 

 syncytier. 



Det är således ett obestridligt faktum, att hos Asterias 

 rubens normalt förekomma större och mindre syncytiska hopar 

 af celler cirkulerande i stor mängd i kroppsvätskan. Det synes 

 också vara en regel, att flertalet af dessa äro mer eller mindre 

 isolerade inut djuret, men vid sidan af dessa träffas all- 

 tid här och där hopar, hvilka genom plasmatiska utskott 

 ingått förening med andra hopar, så att mera komplicerade 

 formationer uppkomma. Här får ej förbises, att hvarje syn- 

 cytial hop, enkel eller sammansatt, är en nätformig samman- 

 väfnad af plasma-amoebocyter, till hvilka äfven i de flesta 

 fall blås-amoebocyter anslutit sig. Man kan med skäl hysa 

 den åsikten, att dessa cellanhopningar äro underkastade en 

 viss lagbundenhet, så till vida som de normalt alltid före- 



