32 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 12. NIO 4. 



representerar en form af nätverk, hvilken ofta uppstår, sedan 

 cellerna hållits lefvande i en »kammare» under en förhåll- 

 ningsvis längre tid. Det är naturligt, att dessa bilder ej 

 exakt återspegla de förändringar hos cellerna, som försiggå 

 inom samma vätskeprof, alldenstund föremålens stora ge- 

 nomskinlighet omöjliggör en af bildning af dessa i lefvande 

 tillstånd, men de lämna dock en tämligen trogen inblick i 

 den utveckling, som försiggår och som slutar med ett sam- 

 manhängande nätverk. 



Textfigur 5, i framställer en bild af amoebocythopar efter 

 fem minuters lif i en »kammare». De afvika ej synnerligen 

 från dem, som äro fixerade omedelbart efter tappningen, men 

 en viss skiljaktighet är att förmärka, i det att hoparna hafva 

 ojämnare ytor på grund af mer framskjutande pseudopod- 

 utskott. Att observera är äfven det jämförelsevis ringa 

 antalet af isolerade celler i förhållande till de syncytiala 

 hoparna. 



Textfigur 5,2 visEir ett längre avanceradt stadium efter 10 

 minuter, när hoparna hunnit utsända ett större antal utskott, 

 hvilka sträfva att förenas med sådana från andra närliggande 

 hopar. 



Textfigur 5, 3 föreställer ett ännu ej fullgånget stadium 

 af nätverk, som fixerats efter 30 minuter; här framträda 

 några fullt slutna maskor af olika form och storlek. 



Textfigur 5, 4 visar ett fullfärdigt nätverk efter 45 minu- 

 ter. Maskorna äro oregelbundna och af olika form och stor- 

 lek; deras knutar utgöras af större eller mindre hopar och 

 stolparna äro uppbyggda af enkla trådar eller knippen af 

 sådana. Isolerade celler fåtaliga. 



Textfigur 5, 5 ger oss bilden af ett nätverk, som fixerats 

 efter 3 t. 30 min.; här hafva maskorna nått en enastående 

 storlek; stolparna äro enkla eller grofva och mångtrådiga. 



Utaf dessa textfigurer lär man sig äfven att förstå nät- 

 verkens uppkomstsätt och deras så växlande byggnad. Det 

 är amoebocyt-lioparna och deras ömsesidiga läge, som be- 

 stämma detta. De representera små centralhärdar, genom 

 hvilkas lifliga verksamhet plasmatiska förbindelser mellan 

 dem uppkomma, hvilket slutligen resulterar i ett nätverk. 

 Maskornas, knutarnas och stolparnas form och byggnad, allt 

 bestämmes af hoparnas ursprungliga sammansättning och 

 ömsesidiga läge i den »fuktiga kammaren» likaväl som inne 



