HJ. THEEL, AMOEBOCYTER HOS ECHINODERMER. 9 



Men jag har ofvan antydt, att äfven en andra mera be- 

 tydelsefull iakttagelse kommit mig att misstänka, att kropps- 

 vätskan hos Echinus innehåller något särskildt bindeämne, 

 som bidrager till att i vissa fall underlätta koagulatio- 

 nen. Det är ett faktum, att, när man tömmer kroppsvätskan 

 af en sjöborre i ett glasrör, dess cellelement ej omedelbart 

 sjunka till botten utan bilda först en slem- eller geléartad 

 massa, hvilken så småningom sammandrager sig, så att den 

 antager formen af en sträng, som sträcker sig långs efter 

 rörets midt och som med för obeväpnad t öga synliga trådar 

 här och där är vidfästad rörets sidor. Först efter flera tim- 

 mar sjunker den till volymen mycket förminskade massan 

 som en sammanhängande klump till kärlets botten. Nu har 

 man tolkat detta så, att denna »plasmodiebildning» upp- 

 kommit uteslutande genom pseudopod-förbindelser mellan cel- 

 lerna. Enligt min öfvertygelse kan detta ej vara riktigt. 

 Ty hvarför uppstår ej ett motsvarande »plasmodium» i röret, 

 om man dit tömmer kroppsvätskan af t. ex. Asterias rubens, 

 hvilken enhgt min erfarenhet har kraftigare utvecklade 

 plasma-amoebocyter och i förhållande därtill äfv^en kraftigare 

 pseudopodier? Hos asteriden sjunka amoebocyterna till rö- 

 rets botten alldeles som slam i slamblandadt vatten, så att 

 de efter en stund äro samlade till en bottensats, där de ingå 

 mer eller mindre komplicerade syncytiala förbindelser. Dock 

 är att märka, att, hksom slampartiklar under sjunkandet 

 kunna fastna vid rörets väggar, så finner man äfven en del 

 amoebocyter på väggarna. Mångfaldiga försök hafva alltid 

 ledt till samma resultat. 



Dessa båda iakttagelser synas mig bevisa, att sjöborrens 

 kroppsvätska måste innehålla något slag af »fibrinöst binde- 

 ämne», hvilket saknas hos sjöstjärnan eller finnes där i så 

 ringa mängd, att det ej kan åstadkomma en koagulation. 



I perivisceralvätskan hos Parechinus miliaris likasom hos 

 flertalet echinider särskiljar man emellan fyra olika slag af 

 kroppar. Af dessa äro tre att anse såsom verkliga amoe- 

 bocyter, under det att den fjärde säkerligen bör hänföras 

 till någon från dessa helt afvikande bildning. De kunna 

 lämpligen indelas på följande sätt: 



