HJ. THÉEL, AMOEBOCYTER HOS ECHINODERMER. 47 



= 93,5 [i; kärnornas diameter växlar något, vanligen 

 = 5,1 [Jl; kretsens korniga substans begränsar ett va- 

 kuolariseradt fält, i hvilket tre celler ingå som be- 

 ståndsdelar. 

 Fig. 2. En trattformad plasma-amoebocyt från Spatangus purpu- 

 reiis^ fixerad den ^Vs 1918 efter 30 minuter; längd = 

 51 \x; kärnan liten; cellens utbredda parti visar stora 

 vakuoler. 



> 3. P]n bipolär cell från Spatangus purpureus^ fixerad efter 30 



minuter; längd = 51 [i; synnerligast den ena ändan 

 slutar med plasma-utvidgning. 



>•> 4. En del af ett plasmodium hos EcJiinocardium cordatum, 

 fixeradt den ^V» 1918 efter 60 minuter; längden på 

 den mellersta cellens egentliga kropp =11,9 (i; dess 

 kärna =4,25 [J. och dess ljusa area med det mörka 

 kornet = 5,9 5; den undre diskoidala plasma-cellen har 

 ett stort rundt korn omgifvet af en ljus ringformig area 

 samt dessutom en irreguljär brunaktig främmande kropp 

 af omkring 3,4 [J. i största utsträckning likaledes om- 

 gifven af ett ljusare fält. 



» 5. En trattformig plasma-amoebocyt hos Echinocardium cor- 

 fZaf^em, fixerad efter 60 minuter; längd 37,4 jx. 



■■> 6. En multipolar amoebocyt hos EcMnocardinm cordatum, fixe- 

 rad omedelbart efter tappningen den ^V? 1918; den 

 egentliga cellkroppens längd = 11,9 a; kärnan = 5,i [i; 

 cellens utskott förgrenas periferiskt och anastomosera, 

 så att stora »vakuoler» uppstå närmast cellen, hvilka 

 aftaga nästan omärkbart utåt. 



> 7, 8, 9. Tre typer af plasma-amoebocyter hos Parechinus 



miliaris^ fixerade omedelbart efter tappningen. 

 » 10. En typisk trattformig plasma-amoebocyt hos Parechinus 



miliaris^ fixerad omedelbart efter tappningen. 

 » 11. Ett litet syncytium hos EcJiinocardium cordatum, fixeradt 



omedelbart den ^^/i 1918; den spolformiga cellens längd 



utan utskotten = 17 [x och dess kärna = 3,4 a; den 



diskoidala cellens kärna = 4,59 [j.. 

 » 12. En plasma-amoebocyt hos Eclmiocardiiim cordatum, fixerad 



omedelbart den ^V? 1918; dess utskott förgrenas, ana- 



stomosera och förlora sig omärkbart periferiskt; kärnan 



= 5,1 [1. 



Tafla 8. 



Fig. 1. Bild från ett preparat, fixeradt omedelbart och återgifvande 

 hela synfältet under mycket svag förstoring (Zeiss, okul. 

 4, obj. 16); amoebocyterna synas som fina punkter, 

 hvilka här och där äro samlade till hopar. (Parechinus^^ 

 miliaris). 



