4 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 7. NIO 11. 



Storvuxen reste sig den gulblommiga och finbladiga umbel- 

 laten Ferula vesecritensis med redan nedvissnade blad, Halfa- 

 gräset, Stipa tenacissima, stod i rika, ännu ej blommande 

 tufvor, på höga stänglar reste Helicrysum coespitosum sina 

 gyllengula blomkorgar och halfklotformiga,gulblommande stånd 

 af den egendomliga syngenesisten Zallikoferia prydde mark 

 och skrefvor. Där fanns vidare violettblomstriga cruciferer, 

 den tjockbladiga Moricandia sziffriiticosa och den gracila, blekt 

 grågröna Farsetia cegyptiaca, och bland mera oansenliga blom- 

 ster den lilla gulblommiga Linaria fruticosa och den hvitludna 

 Echium humile. 



Där den stenbesådda marken höjer sig upp mot bergåsen 

 och terrängen ofta antager den intensivt rödgula — melon- 

 lika — ökenfärgen, visar sig, förutom den ljusa tofslärkan, 

 Galerida cristata arenicola, den lilla ökenlärkan, Ammomanes 

 deserti algeriensis, h vilkens färg här helt harmonierar med 

 landskapets. Och ännu högre, där terrängens färger mörkna, 

 men mark och stenrösen ställvis gå i rödgrått eller t. o. m. 

 i lackfärg och karmin, kan en liten flock ökentrumpetare, 

 Erythrospiza githaginea, drifva omkring. Ännu högre upp, 

 bland bergens söndersprängda åsar och block, har den svarta 

 rännskvättan, Saxicola leucurus syenitica, sitt hemvist. Torn- 

 falken, Cherchneis tinnuncnlus, strykei* ofta fram efter bergsi- 

 dorna, en och annan steppvråk, Buteo desertorum, drager öfver 

 åsarna, och högt under himlen ilar alpseglaren, Cypselus melba. 



öfverskrider man Gal de Sfa-kedjan, är man vid stationen 

 Ferme Dufour ute på en sebhkaartad slätt med här och där 

 små sädesfält. På den hårda, leriga och spruckna marken 

 växa salicorniaceer och en mörkgrön Artejnisia samt här och 

 hvar en Sarib-buske. Uttorkade strömbäddar skära djupt i 

 jorden, och höga brinkar kringgärda stenbelamrade fält. Ka- 

 raktärsfåglar äro här återigen Galerida cristata arenicola och 

 Saxicola deserti och därjämte fältpiplärkan, Anthus campestris. 

 Sandhönsen, Pterocles arenarius, uppenbara sig här, och i de 

 unga sädesfälten hållas vaktlar, Coturnix communis. Buteo 

 desertorum och Corvus corax tingitanus stryka då och då öfver 

 slätten. 



ökenresan till det 22 mil rakt i söder om Biskra liggande 

 Touggourt företogs med postdiligens. Under densamma gjordes 

 endast de nödvändigaste raster, och afsittningarna i studie- 

 och samlarsyften måste bli sparsamma och korta. Sebhka- 



