6 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 7. NIO 11. 



Söder om Mrayer passerades ännu litet Chott-terräng, 

 men snart vidtog en mera högländt, småkuperad sandöken, 

 där vegetationen nästan uteslutande utgöres af Limoniastrum, 

 än växande som hög ljung eller mindre buskar och än, där 

 sanden ryckts undan de mäktiga rotstammarna, som oliv- 

 eller pilträd i miniatyr. Det var ett landskap lika enformigt 

 som Chott-markerna och, om möjligt, än mera liflöst. En 

 gång sågos tvenne ökenlöpare, Cursorius galliens. På en med 

 Sarib-buskar rik plats nedanför Mrayer påträffades återigen 

 ökenvarfågeln, äfvensom Laniiis rutilaiis. Ökenstenskvättan 

 visade sig fortfarande, och tvenne gånger sågs en Alcemon. 



Oasen Touggourt, målet för vår färd, låg i en småkullig 

 sandöken med mycket sparsam vegetation af hufvudsakligen 

 Salicorniaceer, Tamarix och Zygophyllum samt Echinopsilon 

 muricatum. Den temperatur af 45° C. i skuggan, som härskade 

 här, nödgade oss att begränsa exkursionerna till utkanterna 

 af oasen och framförallt, till denna själf. Djurlifvet utanför 

 oasen syntes rikt beträffande mindre däggdjur, reptilier och 

 insekter. Fågelfaunan var däremot synnerligen fattig. Den 

 enda ökenfågel, som observerades, var Saxicola deserii, som 

 här syntes mycket talrik. Äfven inne i oasen var det rätt 

 klent med fågelfaunan. Det visade sig attbiätarne redan 

 lämnat de sydligare oaserna — de hade också visat sig 

 på vägen mot Biskra. Fågellifvet här skilde sig föröfrigt 

 knappast från de öfriga oasernas kring och nedom Biskra. 

 Palmdufvor, Turtiir senegalensis, hördes någon gång och 

 sågos mindre ofta. På nätterna hördes dvärghornugglan, 

 Scops giu, och på kvällarna hördes spinnandet af nattskärran, 

 Caprimulgus cegyptius. Under de hetaste middagstimmarna, 

 då oasen föröfrigt föreföll fullständigt liflös, kvittrade sparf- 

 varna, Passer hispaniolensis, i orubbad välmåga. I de med 

 lermurar omgärdade oasträdgårdarna fladdrade löfsångare i 

 fikonbuskarna eller de blommande granatträden. I de täta 

 tamariskbuskagen på sandkullarna i oasens utkant hördes 

 bastardnäktergalen, Hippolais pallida {reiseri?), och hvarhelst 

 man kom i utkanterna, kunde man se en Lanius rutilans 

 öfverst på någon buske. 



Andra för oasen karakteristiska fåglar påträffades i oa- 

 serna kring Biskra. I Chetma, 8 km. öster om Biskra, sågos 

 efter den 18 april flockar af biätare, Merops apiasier. Där 



