14 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 7. NIO 11. 



Saxicola leucurus syenitica (Heugl.). 



Denna fågel förekom talrikt såväl vid Biskra som El 

 Kan tara. Den sågs äfven en gång, den 5 maj, ehuru land- 

 skapet här ej s^mtes så passande, mellan Lambessa och Tim- 

 gad. Han är en utpräglad karaktärsfågel för den peträiska 

 öknen. Där Aurésbergen närma sig öknen och deras busk- 

 vegetation försvinner, där infinner sig »rännskvättan» och 

 går med berglandskapets yttersta förtoningar söderut för att 

 göra halt inför det flacka ökenlandet. Hon förekommer äfven 

 i mera lågkullig terräng med ljusare kalkstensfärger, där hon 

 mera bjärt står fram i terrängen, men mest älskar hon de 

 vildaste, de mest sönderklyftade, de mest med stenblock be- 

 lamrade och de i färgen dunklaste bergaf satserna, där hennes 

 mörka dräkt mindre bryter mot omgif ningen. Bergkäglans 

 långa linje reser sig öfver väldiga stenrösen, och mot det 

 rödgrå öfver klippor och block stå egendomliga beckbonna 

 insprängningar och fläckar, hvilka väl harmoniera med sär- 

 skildt honans mörkt umbrabruna fjäderdräkt. 



Den 5 april hade jag här nöjet att närmare iakttaga ett 

 par af denna fågelart. Jag satt bland stenblocken nedanför 

 bergåsen och lurade på en »gundi» {Ctenodactylus gundi), och 

 då vid fällandet af en sådan skottet dundrade mot khpp- 

 hällen, kom en rännskvätta, en hane, med något liknande en 

 mask i näbben och satte sig på ett stenblock inom skotthåll. 

 Den satt där helt kort, flög så bort ett kort stycke, men 

 återkom snart till sin förra plats och försvann sedan i den 

 brant, med hvilken berget hängde fram öfver stenrösena. 

 Då han efter några sekunder åter kom ut, sköt jag den. 

 Vid smällen rusade honan ut från samma ställe i klippbranten, 

 hållande en »mask» i näbben. Hon flög långt och med vild 

 fart och försvann ur sikte. Efter en lång stunds väntan 

 syntes hon åter och flög flera gånger fram och tillbaka mel- 

 lan bergkanten äfvensom branten och stenblocken därnedanför. 

 Sedan hon skjutits, undersöktes platsen, där boet måste vara 

 tillfinnandes. Detta befanns ligga 75 cm. öfver marken i den 

 inåt lutande stenväggen i en hålighet inne i berget, som utåt 

 slöts med en 6 cm. bred och ungefär dubbelt så hög öppning. 

 Utifrån kunde svagt skymtas en barriär af mindre stenar. 

 Sedan väggarna kring ingången blifvit borthuggna, fick man 

 20 å 25 cm. inåt se en 10 a 15 cm. hög häll af tumslånga 



