G. ADLERZ, TIPHIA FEMORATA FABR. 5 



vid inläggandet i spriten suttit på ollonborrelarverna i den 

 af Bergsöe förmodade ställningen. En ny sändning af denna 

 gång lefvande ollonborrelarver, af hvilka en iippgafs vid af- 

 sändningen ha burit en parasitlarv, medan några andra trod- 

 des bära rester af sådana under buksidan, framkom i ett 

 otillfredsställande skick, i det parasitlarven var försvunnen 

 och spår af en sådan blott kunde uppdagas på 2 af larverna. 

 Bergsöe tror detta bero därpå, att ollonborrelarverna gräft 

 i den jord, i h vilken de försändes, och därvid skrapat af och 

 kanske ätit upp sina parasitlarver. Sändningen gaf emeller- 

 tid bekräftelse på parasitlarvens ofvan antydda sätt att fästa 

 sig vid sin foderlarv samt ansågs ådagalägga, att den parasi- 

 terande stekeln ej förlamar sitt offer med något styng, utan 

 blott fäster sitt ägg på dess buksida. 



Hela det insamlade materialet öfverlämnades till Meinert 

 för undersökning. Genom mikroskopisk undersökning åda- 

 galade denne, att den på undersidan af larven liksom fast- 

 khstrade skifvan bestod af ett antal blad, som utåt aftogo 

 i storlek och koncentriskt täckte hvarandra. Alla dessa blad 

 utgjordes af de afstötta larvskinnen utom det minsta, som 

 icke var något annat än stekeläggets skal. Ursprungligen 

 hade ägget varit fastklibbadt vid 4:de eller 5:te bukleden på 

 ollonborrelarven, ungefär halfvägs mellan midtlinjen och sido- 

 kanten. På den största larven utgjordes den nämnda skif- 

 van af 6 blad, hvaraf Meinert sluter till ett motsvarande 

 antal hudömsningar hos den parasiterande larven. 



Påtagligen har hvarken Bergsöe eller Meinert haft 

 någon kännedom om Riley's upptäckt af en på ollonborre- 

 larver parasiterande amerikansk Tiphia-art. Så mycket mera 

 beundransvärd är därför den serie skarpsinniga slutledningar, 

 genom hvilken Meinert på grund af ett ganska torftigt ma- 

 terial kommer till det resultat,' att den okända, på Bhizo- 

 trogus solstitialis parasiterande stekeliar ven ej kan tillhöra 

 någon annan art än Tiphia femoraia. 



Naturligtvis måste det betraktas som önskvärdt, att 

 denna slutsats bekräftades genom direkt iakttagelse, liksom 

 ock att luckorna i kännedomen om Tiphias utvecklingssta- 

 dier och parasitiska metod utfylldes. Tillfälle härtill har er- 

 bjudits mig under den gångna sommaren, och det är till 

 jämförelse med mina därvid gjorda iakttagelser som i det 

 föregående en kort sammanfattning lämnats af det väsent- 



