16 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 7. NIO 21. 



larven var nu död och hade sjunkit ihop på midten, i när- 

 heten af detta hål, och då stekellarvens hufvud därvid måste 

 böjas djupare ned, hade i stället hans bakända höjt sig och 

 stod fritt ut. Senare på dagen började hans hufvud tränga 

 in genom såret, och i samband därmed undergick han en 

 förvånande hastig tillväxt. Ännu föregående dag, då han 

 blott sugit sitt offers safter, var han jämförelsevis liten, i 

 det han i sitt tvärställda läge i ledvecket med bakändan 

 knappt nådde utanför bukens kant på ollonborrelarven. Sedan 

 han efter uppkomsten af hålet i offrets hud äfven börjat 

 förtära dess fasta väfnader, nådde han under dagens lopp 

 en ungefärlig längd af 10 mm., hvilket betecknade ett starkt 

 tilltagande i storlek sedan gårdagen. Den under n:r 10 om- 

 talade, af de afstötta larvskinnen och äggskalet bildade vid- 

 häftningsskifvan sågs ej till under denna larv. Förmodligen 

 hade den lossnat och blifvit inblandad i sanden och rot- 

 trådarna. 



Vo fortsatte stekellarven att tränga allt längre in genom 

 hålet i huden och förtära såväl muskulaturen som inälf- 

 vorna. Frampå kvällen var skinnet alldeles renskrapadt och 

 hopskrynkladt, och stekellarven sysslade nu med hufvudet, 

 i hvars kitinkapsel han införde sitt eget hufvud och gnagde 

 den alldeles ren på insidan. Under denna dag hade hans 

 storlek nära nog fördubblats. 



Äfven största delen af den hopskrynklade huden förtär- 

 des, och efter ihållande, men fåfänga försök att äta äfven 

 de mera kitiniserade delarna af benen började stekellarven 

 senare på kvällen bereda sig till kokongspinningen. Detta 

 tillgick som vanligt på det sättet, att larven först med trå- 

 dar sammanhäftade en del föremål i sin närmaste omgifning 

 såsom sandkorn, rottrådar och de hårda resterna af ollon- 

 borrelarven, men då dessa föremål lågo lösa och således ej 

 bildade något stöd, fästes i stället trådarna vid glasrörets 

 vägg, som bekläddes med en tunn och gles silkesväfnad. 

 Följande dag hade han förfärdigat en tunn, genomskinlig 

 silkeskokong, inom hvilken man ännu kunde se hans rörelser 

 vid spinnandet af de inre lagren, men efter ännu en dags 

 förlopp hade kokongen blifvit tät och ogenomskinlig, i form 

 och färg mycket lik en pompilidkokong. Den var, oberäk- 

 nadt den omgifvande luckra stödjeväfnaden, 13 mm. lång, 5 

 mm. bred nära den trubbigt af rundade hufvudändan, 2,5 mm. 



