G. ADLERZ, TIPHIA FEMORATA PABR. 17 



bred vid bakändan. Färgen var ljust brungul. Till formen 

 liknade den ungefär Riley's afbildning af kokongen hos 

 Tiphia inornata, men afviker från /S'coZ? c? -kokongen, som af 

 Fabre uppgifves vara ellipsoidisk, likformigt afrundad i båda 

 ändarna. 



Hvad som är kändt om Tiphias lefnadssätt och utveck- 

 lingsstadier torde på grund af det ofvan anförda kunna i 

 hufvuddrag sammanfattas på följande sätt. 



Tiphia femorata framträder omkring midten af juli och 

 gräfver sig på sandiga marker ned till de föga djupt under 

 markens yta lefvande unga ollonborrelarverna af släktet 

 Rhizotrogus. Genom förmedling af D:r I. C. Nielsen i Kö- 

 penhamn har D:r Adam Böving benäget bestämt de af mig 

 anträffade larverna såsom tillhörande RJiizotrogus ocliraceus 

 Knoch.^ Med ett styng i bröstet förlamas larverna så 

 pass länge, att stekeln obehindradt kan fästa sitt ägg på 

 deras buksida, innerst i bukkröken, där det åtminstone ej är 

 åtkomligt för ollonborrelarvens käkar. Agget fästes på tvä- 

 ren i något af vecken mellan lederna 2 — 5. Af de 7 fall, i 

 hvilka jag iakttagit dess plats, förekom det i 2 fall mellan 

 2:dra och 3:dje lederna af abdomen, i 2 fall mellan 3:dje och 

 4:de samt i 3 fall mellan 4:de och 5:te. Ägget fästes med 

 hela sin undersida, på sidan om kroppens midtlinje, närmare 

 bukens ena kant. Embryonalutveckhngen kräfde i 2 af mig 

 iakttagna fall en tid af respektive 3 och 4 dygn. Larvens 

 hufvud uppstår i den närmast bukens kant belägna äggpolen. 



Den genom Tiphias styng hos ollonborrelarven inträdda 

 förlamningen är af kort varaktighet. Jämförelsevis snart 

 återvänder rörelseförmågan mer eller mindre fullständigt och 

 i alla händelser så mycket, att larven fortsätter att äta gräs- 

 rötter, livarmed han fortfar under största delen af parasit- 

 larvens tillväxttid. Redan Bergsöe fäste uppmärksamheten 

 vid denna rörhghet hos de af parasiten hemsökta larverna, 

 och trodde, att ingen paralysering med gadden ägt rum. 



Ägget och larven af Tiphia tyckas visserligen icke blott 



^ Dock torde möjligheten ej vara utesluten, att stekeln angriper 

 äfven larver af andra släkten, åtminstone Anomala. Till följd af den lång- 

 variga och ingående uppmärksamhet, som ägnats larverna af släktet Melo- 

 lontha, är det väl knappast troligt, att en sådan parasit som Tiphia-larven 

 skulle blifvit förbisedd, om den hemsökte äfven detta släkte- 



Ai-l-iv för zoologi Band 7. N:o 21. 2 



