106 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 1. 



vis intet meddelas. Cerebralorganen mycket små, be- 

 lägna långt framför hjärnan. Denna ligger å snitt ge- 

 nom ventrala kommissnren utmed undre hälften af rhyncho- 

 cölomets sidoväggar ; och äro ganglierna breda men icke höga. 

 Kommissurerna blifva relativt långa, hvilket ju af ofvan- 

 stående synes själf klart i fråga om den dorsala; men äfven 

 den ventrala kommissuren har betydlig längd. Den är uppåt 

 något konvex eller svagt vinklig och är nästan lika lång 

 som den dorsala, enär dorsala ganglierna framtill skjuta 

 längre upp mot ryggsidan. 



Hufvudkörtel tillstädes men svagt utvecklad. Hufvudets 

 muskulatur är ganska oregelbunden för en Hoplonemertin, i 

 det talrika starka radiära och sneda muskelstråk genomsätta 

 det rikliga parenchymet. Afven längre bakåt är parenchy- 

 met ovanligt starkt utbildadt. 



Grundlagret är mycket tjockt, nästan allestädes minst 

 lika tjockt som den innanför detsamma liggande ringmusku- 

 laturen. Mångenstädes är det något mäktigare än detta lager 

 och diagonallagret. Sistnämnda muskellager är väl utbil- 

 dadt, men synes dock nästan allestädes starkare utveckladt 

 å dorsala än å ventrala sidan, där det stundom till och med 

 torde saknas. Längsmuskellagret är synnerligen mäktigt 

 med i allmänhet mycket tätt ställda fibrer och knippen. 



Rhynchocölomets Vägg är kraftig; bland dess ringmus- 

 kelfibrer, hvilka som vanligt bilda det yttre lagret, äro 

 på sina ställen ganska talrika längsfibrer insprängda. Blind- 

 tarmens framåtgående sidofickor sträckande sig ända fram 

 till ventrala kommissuren, liggande ofvanpå bakre delen af 

 hjärnan. De nå betydligt längre fram än den mediana blind- 

 tarmen. Blodkärl och könsorganer (exemplaret är en hane) 

 erbjuda intet anmärknings värdt. Hufvudets blodkärl äro 

 belägna innanför nervringen. 



Förestående skildring ådagalägger tillräckligt, att här 

 beskrifna form måste vara en Amphiporus, och att den icke 

 kan identifieras med någon af de öfriga i våra haf förekom- 

 mande arterna. Sannolikt kommer den bland dem närmare 

 A. lacti florens än A. pulcher. Det torde emellertid vara klo- 

 kast att icke uppställa den såsom ny art, då, såsom förut 

 anförts, flera af de karaktärer, hvilka spela en väsentlig roll 

 för i/op ?oneniertinernas diagnosticering ej kunnat undersökas. 





