BERGENDAL, OM DE NORDISKA NEMERTINERNA. 107 



19. A. ef. hastatus Mc Intosh. 



A. hastatus Mc. Intosh 1874, s. 162. Pl. 8, Fig. 2. 



A. hastatus Hubrecht 1879, s. 224. 



A. hastatus Joubin 1890, s. 560. 



A. hastatus Btirger 1895, s. 563. Taf. 2, Fig. 20. 



Med denna form torde en sällsynt form, som erhållits 

 vid Väderöarna, kunna identifieras. 



20. A. bioculatus Mc Intosh. 



A. bioculatus Mc Intosh 1874, s. 163. PL VIII, Fig. 3 o. Pl. 

 XXIII, Fig. 19. 



A. bioculatus Joubin 1890, s. 566. Pl. XXXI, Fig. 1. 

 A. bioculatus? Verill 1892, s. 401. Pl. XXXIV, Fig. 3, 4, 15. 

 A. bioculatus Joubin 1894, s. 138. Pl. III, Fig. 47, 48, 49. 

 A. bioculatus Biirger 1895, s. 570. 



Denna synnerligen intressanta form är med säkerhet, så- 

 som Joubin framhåller, en särdeles väl kännetecknad art, 

 älven om den hittills blifvit ganska ofullständigt undersökt, 

 hvilket åter beror därpå, att den allestädes i Europa synes 

 vara ganska sällsynt. Sålunda har Joubin endast funnit 

 tvenne exemplar af densamma vid Roscoff. Mc Intosh har 

 endast funnit den vid Bressay Sound. Vid Bohusläns kust 

 är den tydligen rätt spridd, ehuru den alltid erhållits i en- 

 staka exemplar. Sålunda erhölls denna form den 30 juli 1889 

 från trakten af Islandsbergs hufvud samt å skalbotten (10 

 — 20 famnar); den 14 juli samma år från samma trakt; 1897 

 såg jag den äfven; 1901 erhölls den dels från lerbotten inne 

 i bukten nära stationen, dels från Bonden i samma sand, i 

 hvilken Amphioxus förekommer. Äfven under sista som- 

 maren vill jag minnas mig hafva sett exemplar från sist- 

 nämnda ställe. 



Då arten är synnerligen lätt igenkänd äfven utan nog- 

 grannare undersökning af inre byggnaden, torde det förhål- 

 lande, att den icke funnits hvarken vid Neapel eller Banyuls, 

 ehuru den iakttagits både vid vestra och östra stränderna af 

 Atlantiska Oceanen, förtjäna beaktas. Det torde nämligen 

 vara ganska otvifvelaktigt, att den af Verill å ofvan cite- 

 rade ställe omnämnda och af bildade form bör hänföras till 

 A. bioculatus Mc. Intosh. Verill har visserligen satt ett ?, 



