100 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 1. 



• tid en betydande mängd sådana parasiter, på den ena honans 

 ägg åtskilligt öfver 100, på den andras något färre. Para- 

 sitens längd uppgick sällan till mera än 15 — 20 mm. och var 

 alltså ovanligt ringa, då man uppgifver längden för de å 

 krabbägg förekommande hon-exemplaren till 40 å 70 mm. 

 Likväl var ett stort antal af dessa djur könsmogna honor 

 och hade redan lagt en mängd äggsträngar emellan krabbans 

 egna ägg. Djuren lågo ensamma eller parvis i rör och voro 

 ofta helt omböjda, så att hufvud och bakända lågo tätt till- 

 sammans. Jfr t. ex. Joubins ofvan anförda teckning. 



Så vidt den hittills medhunna undersökningen utvisar, 

 öfverensstämde dessa mindre djur dock ganska nära med 

 arten carcinophila. Färgen var gulröd till svagt rosa och 

 rhynchocölomet kort. Emellertid var bakre probosciskam- 

 maren ej så särdeles liten. Ej heller stämde formen på an- 

 greppsstiletten helt med Mc. Intoshs af bildning (1. c. Pl. XII, 

 Fig. 14); den var något kortare och tjockare i förhållande 

 till basis, än uppgifterna om stiletten hos carcinophila gifva 

 vid handen. Tills vidare torde dock denna art kunna och 

 böra antagas vara en mindre form af den från så många håll 

 (Medelhafvet samt Atlantens både östra och västra kuster) 

 kända Carcinonemertes carcinophila. Den andra arten, som af 

 Coe beskrifves, förekommer på äggen af Epialtcs productus 

 vid Californiens kust och tillhör sålunda Stora oceanen. Coe 

 har säkerligen på goda skäl uppställt ett eget släkte för 

 dessa former och framhåller med rätta, att de svårligen 

 kunna anses som mera tillfälliga gäster utan äro »true para- 

 sites». De hos släktets båda arter öfverensstämmande föränd- 

 ringarna tyda ju på, att de äro tillpassade för parasitism, 

 och härför talar äfven den rika utvecklingen af deras gene- 

 rationskörtlar. Coe har också påvisat, att de äfven under 

 ungdomsstadiet vistas på krabborna, nämligen å dessas gälar * 

 och därifrån krypa bort på äggmassorna, sedan krabbhonorna 

 lagt ägg. Så länge därför icke några fritt lefvande former, 

 som nära öfverensstämma med Carcinonemertes, påvisats, sy- 

 nes mig Coe's anförda åsikt mera sannolik än Mc. Intoshs 



1 Dieck hade redan fornt meddelat, att Cephalothrix galathecB äfven 

 förekom å värddjurets gälar, och antog, att de vandrade dit, sedan de för- 

 tärt värddjurets äggmassor. Coe håller sannolikt att trots alla nppgifna olik- 

 heter Diecks form är densamma, som äfven Kölliker funnit å en liten krabba 

 vid Messina, alltså densamma, som här behandlas. Jfr Dieck, Gr., Beiträge 

 zur Entwicklungsgeschichte der Nemertinen. Jen. Zeitschrift f. Naturw. (2) 

 Bd. VIII, s. 500, Taf. XX u. XXI. 



