ARKIV FÖR ZOOLOGI. RAND 1. 



43. fflfcncinum bohutienah Bergendal . 



11 i' J; iji"lr;| ( ) puniuiti Uergcndal . . . 

 45. > nlbn II ip 



En nemertin från Bornholmxtmkten 



4ti. Amphiporua sp 



Tvenne svenska sötmttensnemertiner 

 17. Tara lemma cl chptinoida (Dugcs) 



Såsom var att vänta öfverensstämmer den svenska vest- 

 kustens nemertinfauna ganska nära med den i öfriga delar 

 af Atlantiska oceanens arktiska litoralregion. Särskildt 

 visar den stor öfverensstämmelse med faunan vid Storbri- 

 tanniens kuster ock vid Frankrikes nord- ock veatkust. 

 Bortse vi till en början från de af mig beskrifna arterna, sä 

 iinnas alla de öfriga vid Englands kuster utom Antphi- 

 porus dubius, Carcinonemertes ca/rcinopMla och Gerebratulus 

 terugatus. Att Carcinonemertes tinnes där, är ju absolut sä- 

 kert, och äfven den förstnämnda torde väl vara förbisedd 

 eller tagen för A. lactifloreus. Vid Frankrikes vestkust 

 saknas samma Ampliiporusart, Tetrasti mmit Hobertiimce 1 och 

 Gerebratulus terugatus. Släktet Drepanophorus är ju otvif- 

 velaktigt sällsyntare här uppe, då jag icke ens erhållit till- 

 räckligt material för snittundersökning. men då släktet dels 

 är funnet vid Frankrikes vestkust och i Kanalen, dels äfven 

 i Davis Sound (Punnett), är det icke osannolikt, att det fin- 

 nes här. Ganska säkert bildar dock dess stora sällsynthet 



(llublceht) ej 



identisk med del 



iENDAI., OM Di: MJIIIlISKA XEMIiHTINKliXA. 151 



vid vår kust ett anmärkningsvärdt drag hos var nemertin- 

 fauna vid jämförelse med sydligare delar af den östliga ark- 

 tiska litoralregionen. 



De flesta af våra arter finnas äfven i Medelhafvet, och 

 det är blott Amphiporus hastatus och bioculatus, Tetrastemma 

 llhhn-tianu- och Limits li,n f ,iss,,tt,<s. som antingen säkert sak- 

 nas eller (möjligen den sistnämnda) därstädes äro mvck.-t 

 sällsynta. Sannolikast är dock, att den alls icke finnes i 

 Medelhafvet. Då de tre sistnämnda arterna äro synnerligen 

 karakteristiska former, är det icke troligt, att de blifvit för- 

 bisedda. 



Afvenså är — om vi här också taga hänsyn till de först 

 från vår kust beskrifna arterna — den sannolika frånvaron 

 af så ytterst karakteristiska former som Procarinina och Cal 

 Unera samt Valenoinura och Oxypolélla bland det utan 

 jämförelse bäst af alla hafsomraden genomforskade 

 Medelhafvets nemertiner synnerligen påfallande och 

 torde näppeligen kunna antagas helt och hållet bero på, att 

 dessa arter där förbisetts. Jag känner mig böjd att här 

 afven tillägga Gononemertes och Eunemertes? spongicola. Dock- 

 Kan åtminstone den förra sannolikt vid makroskopisk under- 

 sökning lätt nog tagas för en Trlrastemnia. Vid jämförelse 

 mellan vår och Medelhafvets fauna blir den fullständiga sak- 



