126 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 1. 



Till kroppsformen liknar den Orstedia dorsalis. Den 

 synes kort och uppsvälld men är likväl rätt lång; (vid hvila 

 15 mm. lång ock 1 V 2 nam. bred, krypande var den 20 — 24 

 mm. lång och litet öfver 1 mm. bred). Vid krypning synes 

 den mycket lång och smal. Kroppen är bredast i bakre 

 hälften både vid krypning och vid stillhet. Båda ändarne 

 äro afrundade. De fyra ögonen äro tämligen stora. Vid cere- 

 bral-kanalernas utmynningsställen bemärktes tydliga runda 

 gropar; däremot syntes inga tydliga fåror. 



Färgen: en rätt bred glänsande hvit median ryggstrimma, 

 på hufvudet blir denna mera ljusgul. Hufvudets framspets 

 är ljusbrun, kroppens grundfärg är ljust köttröd med brun 

 ton. A hvardera sidan om den hvita rygglinjen gingo på 

 öfre sidan 4 brun violetta strimmor eller smala längsband, 

 hvilka icke fortsättas frampå hufvudet. De två, bredvid 

 ryggens hvita band belägna strimmorna synas afgjordt ligga 

 på ryggen, de tre andra å de rundade sidorna. Den öfversta 

 och understa strimman är starkare än de mellanliggande. 

 På hufvudet finnas dorsalt några mindre, brunaktiga tvär- 

 fläckar å ömse sidor om den ljusgula midtlinien. På krop- 

 pens ryggsida finnas 10 — 12 tvärställda, bruna fläckar, som 

 än öfverkorsa det hvita medianbandet, än å dess plats så 

 hopsnöras, att de därigenom nästan upplösas i två fläckar. 

 Vid bakändan gå de bruna längsbanden ej öfver i hvarandra 

 utan sammanlöpa i en ljusbrun bågfläck omedelbart framom 

 kroppsranden. Denna fläck saknar skarp begränsning. Tvär- 

 fläckarna upphöra vid eller strax ofvan det understa af de 

 laterala ryggbanden och sträcka sig sålunda icke ned på 

 buksidan. Denna är enfärgad och mycket smal hos det kry- 

 pande djuret. Dess färg är något mörkare än de latero- 

 dorsala partiernas bottenfärg. 



Proboscis påfallande tjock. 



Tvenne noggrannare undersökta exemplar syntes fullt 

 lika. Hos några med stora ägg försedda exemplar från Sote- 

 skär voro färgerna, särskildt de bruna längsbanden något 

 oregelbundna och tenderade till att bilda marmorering, hvil- 

 ket föranleder mig att icke uppställa denna, eljest nog så 

 skarpt kännetecknade form såsom en särskild art. Emot en 

 dylik åtgärd talar äfven, dels att så stor variation utmärker 

 den förut bekanta formserien af Orstedia dorsalis, dels ock att 

 bland denna formserie just finnes en med tvärställda fläckar. 



