142 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAND 1. 



fuscoides Biirger nien anser denna bestämning liksom själfva 

 denna arts berättigande behöfva noggrannare pröfvas och 

 sätter därför intet nummer framför densamma. 



44. C. albocinctus n. sp. 



Bland de mera eller mindre tvifvelaktiga former, af hvilka 

 jag har otillräckligt material för en noggrannare skildring, 

 befinner sig äfven följande form, h vilken var alldeles för ung 

 för att en säker uppfattning af densamma skulle kunnat 

 vinnas, men som jag likväl finner så karakteristisk, att jag 

 vågar belägga den med ofvan ställda namn. Längden var 

 obetydlig, 20 a 25 mm. lång och något öfver 1 mm. bred. 

 Den gjorde ett mycket platt intryck. Hufvudet rektangulärt, 

 framtill tvärt. Hjärnan var tydligen rödlett. Artens mest 

 framträdande egendomlighet är två starkt hvita strimmor å 

 ryggen, hvilka emellertid icke förlöpa nära medianlinien 

 utan i stället omedelbart innanför sidoränderna, från 

 hvilka senare de äro tydligt skilda. Öfver hjärnan böja de 

 något inåt och närma sig alltså där mera intill hvarandra 

 eller, kunde man ock säga, de breda ut sig därstädes till ovala 

 fläckar. Linierna gå fram på hufvudet och böja vid själfva 

 framranden något inåt utan att sammanträffa. Utom lin- 

 ierna ligger vid nosspetsen en större och några mindre starkt 

 rödbruna ögonfläckar. 



Hufvudspringorna djupa, skarpt framträdande, i främre 

 delen rödletta, bakåt synas de, om man ser in i dem, starkt 

 bruna. 



De hvita linierna vid bakändan båglikt inböjda, men 

 likväl ganska väl åtskilda. Något svansbihang har jag icke 

 iakttagit, men den breda kroppsformen kom mig då att upp- 

 fatta djuret som en Cerébratulus. Törhända kunde den vara 

 en Lineus. Djuret fanns d. 20 ang. 1889 å lera i en balja. 

 Leran var upptagen från Gråsö ränna. Följande dag funnos 

 ett par små, fullt liknande exemplar, där dock de hvita lin- 

 ierna å hufvudet voro något mera närmade intill hvarandra. 



Sannolikt blifva dessa djur utvuxna bruna med margi- 

 nala hvita band. Då jag äfven sett unga Lineus bilineatus, 

 lärer icke i dessa unga djur ungdomstadier af den arten 

 kunna föreligga. Under de inånga år jag sedan vistats i 

 Bohuslän och samlat Nemertiner har jag icke erhållit mera 



