BERGENDAL, OM DE NORDISKA NEMERTINERNA. 145 



Öfverensstämmelse ined dessa släkten. Med Oxypolella öf ver- 

 en sstämmer den särskildt i fråga om hudens byggnad något 

 bättre, men har likväl några starkare bindväfsband och la- 

 meller innanför hudkörtlarna. Detta kunde möjligen tolkas 

 såsom beroende på, att dessa djur voro större. En bestämd 

 inre afvikelse förefinnes i fråga om snabelns byggnad, i det 

 denna nästan omedelbart antager den byggnad, hvilken den 

 sedan i hufvudsak bibehåller i nästan hela främre afdelnin- 

 gen, nämligen: ett ytterst tunnt ringmuskellager, liggande 

 mellan ett tunnt yttre och ett synnerligen mäktigt inre 

 längsmuskellager, hvaremot hos föregående art främre delen 

 af snabeln visar ett stycke med nästan lika mäktiga ring- 

 och längsmuskellager. Hos O. alba förefinnes äfven längre 

 bakåt en kort region med förstärkt ringmuskellager, men 

 detta uppnår där ej mera än ungefär l /s — 1 /i af inre längs- 

 muskellagrets mäktighet. 



Likaså afviker denna art genom de mindre och icke eller 

 helt obetydligt i blodkärlen inskjutande cerebralorganen. 

 Dock äro till föjld af något olika stark kontraktion i de 

 båda sidorna mina snitt så sneda, att organens läge i hjärn- 

 regionen mindre klart framträder. För en så allmän uppgift 

 som den nyss lämnade äro de emellertid fullt bevisande. 



Däremot kan jag icke säkert af göra, huruvida de spring- 

 lika bildningar, i h vilka de vida cerebralkanalerna öppna 

 sig, äro kontraktionsföljder eller verkliga springbildningar. 

 Jag håller dock det förra för sannolikast. 



I fråga om blodkärlens anordning och hufvudets byggnad 

 passar denna art helt tillsammans med föregående. Hufvud- 

 körteln är äfven synnerligen mäktig och sträcker sig till och 

 med ganska långt bakom munnen. 



Naturligtvis måste denna art vida utförligare behandlas, 

 och därtill erbjuder sig ett lämpligt tillfälle vid den sedan 

 längre tid förberedda monografiens öfver Oxypolella punnetti 

 offentliggörande. Yttre form, färg och snabelns byggnad 

 samt äfven djurens beteende synas dock vara fullt tillräck- 

 liga för att medgifva ett preliminärt särskiljande af dem. 

 Från den tillsammans med dem förekommande Valencinura 

 åtskiljas de ju genom talrika byggnadsdrag, såsom blodkär- 

 lens anordning i hufvudet och dettas byggnad i fråga om 

 muskellagrens anordning, hufvudkörtelns omfång samt snabeln. 



Arkiv för zoologi. Bd. 1. 11 



