154 ARKIV FÖR ZOOLOGI. BAXD 1. 



hittills endast lämnat de af Coe från dess nordligaste östra del 

 omnämnda o CtonweWa-arterna, Cephalothrix linearis och Cari- 

 noma griffini Coe, så vill det synas berättigadt att förlägga 

 Xemertinernas stamort till Atlantiska oceanens arktiska lito- 

 ralregion. Med en sådan uppfattning öfverensstämmer ju icke 

 så illa, att de i Stora oceanen funna Palseonemertinerna före- 

 komma i dess nordligaste del, där vi kunna antaga faunan dels 

 vara circumpolär, dels väl ock hafva uppträngt söderifrån * 

 (så Tceniosoma (Eupolia) princeps). Emellertid har påtagligen 

 nemertinfaunan vid Alaskakusten en mycket af skild ställning 

 i förhållande till nordligaste delens af Atlanten former, hvilket 

 tyder på, att förbindelsen emellan dessa båda oceaners nord- 

 liga delar under långa tider varit ganska obetydlig. 2 



I Atlanten synas då Palseonemertinerna vara mera rik- 

 ligt representerade i dess östliga och nordliga regioner än 

 i circumtr opiska regionen. Äfven tyckes den antarktiska 

 regionen vara vida fattigare på Palaeoneniertiner, men därom 

 är väl ännu för tidigt att yttra sig. Vi hafva ett par arter 

 dels från närheten af Groda Hoppsudden och dels från Pata- 

 goniska kusten. 



Det mest utmärkande draget för Nemertinfaunan 

 vid vår kust blir sålunda dess rikedom på»ursprung- 

 liga nemertiner, 3 och bland dessa finnes också den 

 form, Procarinina. som bland de hittills kända nemer- 

 tinerna intager det lägsta trappsteget. Vidare finnes 

 här arten Carinella Théeli, hvilken i fråga om nerv- 

 systemets läge så att säga representerar ett öfver- 

 gångsstadium mellan denna form och släktet Cari- 

 nella. Den i västra delen af Atlanten funna Carinina 

 gråta har i fråga om nervsystemet bibehållit samma 

 låga ståndpunkt som Procarinina, men har aflägsnat 

 sig från denna genom utbildning af tarmfickor och 

 genom blodkärls och nephridiers inträngande i kropps- 

 väggen d. v. s. i det inre ringmuskellagret. 



1 Jfr t. ex. Ortmann 1. c. s. 82 o. 86. 



2 Det kunde ju äfven tänkas, att de få gemensamma arterna kunde bero 

 på en jämförelsevis sent inträdd förbindelse. Det föreliggande materialet är 

 ännu för obetydligt, men vi kunna ju hoppas att snart få det betydligt för- 

 ökadt genom Coes utlofvade arbeten öfver nya samlingar från dessa trakter. 



8 Då Carinoma är funnen vid Skotlands kuster samt i vestliga delen 

 af både arktiska och antarktiska litoralregionen af Atlanten, bör dess sanno- 

 lika frånvaro vid vår kust åtminstone påpekas. Den är dock för ingen del 

 allmän vid Englands kuster. 



