BENGTSSON, STUDIER OCH IAKTTAGELSER ÖFVER HUMLOR. 211 



transporten, omkr. 570 km., utstods lyckligt, och alla hum- 

 lorna — äfven, såvidt jag kunde se, ynglet — voro vid 

 framkomsten på tredje dagen välbehållna. 



Intressant var att iakttaga humlornas beteende, då kupan 

 sedan följande dag utsattes på den nyssnämnda platsen och 

 humlorna återfingo sin frihet. Försiktigt och liksom med- 

 vetna om att nu befinna sig å en helt främmande mark kommo 

 de en och en ut genom flyghålet, orienterade sig några gån- 

 ger i först korta och sedan allt vidare kretsar kring kupan 

 i den nya och för dem så främmande omgif ningen, och sedan 

 — inom l l* timme voro de i fullt drag ut och in i kupan, 

 alldeles som om de varit gamla bekanta på platsen. I rask 

 flykt kunde de genast ses komma långt borta ifrån och 

 skjuta rakt på flustret och in i kupan och sedan vid utfly- 

 gandet på bete igen bums söka den vida rymden, utan att 

 gifva sig tid eller hafva behof vidare af någon orientering, 

 men ändock med samma säkerhet bland virrvarr af hus och 

 trädgårdar hitta vägen hem. Denna iakttagelse lämnar så- 

 lunda ett nytt slående bevis på humlornas underbart utveck- 

 lade lokalsinne, i hvilket hänseende de säkert icke stå tam- 

 biet efter. 



Den ofvannämnda utbyggnaden kring flyghålet, hvilken 

 för resan naturligtvis hade borttagits, förnyade ' humlorna 

 icke å kupans nya plats, hvartill orsaken emellertid, tror 

 jag, icke får sökas uti ett mera skyddadt läge för densamma 

 nu än förut i Värmland, ty detta var icke fallet, utan torde 

 dess uteblifvande snarast få sättas i samband med det lilla 

 samhällets börjande degeneration, påskyndad af det ständiga 

 regnet och kylan, som framkallade åtskilliga abnorma för- 

 hållanden. — Först den 3 sept. kläcktes de första hannarne 

 och iakttogos sådana sedan ofta under de fjorton följande 

 dagarne flyga ut och in i kupan och det till och med redan 

 så tidigt om morgonen som kl. före 6. Under ordinära som- 

 rar flyger c? af denna art i Värmland redan i senare hälften 

 af juli — det tidigaste exemplaret har jag tagit där den 15. 

 VII (1899). I någon större mängd utkläcktes hannar icke 

 i min kupa, inalles säkert ej flera än 10 — 12 stycken. Redan 

 detta, att hannarne syntes regelbundet återvända till boet, 

 tyder på, att unga 9 ännu ej funnos utbildade, enär o* för 

 det mesta pläga stanna ute i det fria, sedan $ väl börjat 

 kläckas och utkommit. 



