IV. Hydrolysen af det blaa Kromiklorid. 



Naar man opløser det blaa Kromiklorid i Vand, faar man. som Weinland og 

 Koch ') gør opmærksom paa, en Opløsning, der reagerer surt. Følgelig maa Klo- 

 i'idet ved at opløses i Vand være bleven delvist hydrolj^seret til Saltsyre og et ba- 

 sisk Stof. Den eneste Maaling af denne Spaltning, som hidtil har foreligget, skyldes 

 Whitney-). Han undersøgte, hvor hurtigt en Kromikloridopløsning, der var frem- 

 stillet af det blaa Sulfat og Baryumklorid, inverterede Rørsukker. For al kunne 

 følge Processen med Polarimeter maalte han nøjes med at undersøge en ganske 

 fortyndet Opløsning (ca. 0,0003 molær), da Farven ellers virkede forstyrrende, og for 

 at faa Virkning i et rimeligt Tidsrum maalte han arbejde ved 100°. Han fandt, at 

 under disse Omstændigheder var Saltel hydrolyserei efter Ligningen CrCl^^H.,0 

 = CrOCl ^-2HCI. Det er imidlertid slet ikke del blaa Kromiklorids Hydrolyse, som 

 WnrrNEY har undersøgt; Ihi saa fortyndede Opløsninger af blaat Kromiklorid gaar 

 ved 100° hurtigt over til andre Former af Kromiklorid med kompleks basisk Ka- 

 rakter. Ved Afkøling faar man derfor ikke gendannet den samme Opløsning, som 

 man havde før Opvarmningen. 



Da det for Undersøgelsen af det grønne Klorids Omdannelse til det blaa Klorid 

 viste sig af Betydning at kende Hydrolysegraden af Kromikloriderne, og da disse 

 hydrolytiske Spaltninger desuden i sig selv frembyder en Del Interesse, har jeg ud- 

 ført en Række Bestemmelser af dem. Den Hydrolyse, som jeg har undersøgt, er 

 den, der svarer til selve det blaa eller grønne Klorid, den, .som indtræder øjeblikke- 

 ligt, og som fører til Produkter, der indeholder Hydroksylgrnppen ionogent og ikke 

 kompleks bunden. Forholdet svarer paa en vis Maade til, om man vilde undersøge 

 Purpureokloridets Dissociation til Purpureoion og Klorion, som indtræder øjeblikke- 

 ligt, men ikke vilde undersøge Forholdene, som de efterhaanden bliver paa Grund 

 af den langsomme Sønderdeling af Purpureoionen lil Roseoion og Klorion. Goodwin-') 

 har paapegel, at man ved Ferriklorid er nødt fil at skelne mellem den Hydrolyse, 

 som indtræder straks ved Fortyndingen af en stærk Opløsning, og den, som først 

 foregaar ved Henstand af den fortyndede Opløsning. 



Jeg har bestemt Hydrolysegraden i Opløsninger af det blaa Kromiklorid ad et 

 Par forskellige Veje. Jeg har dels maalt Brintionmængden ved at bestemme Poten- 



>) Weinland og Koch: Zeitschr. f. anor. Ch. 3», 329 (1904). 

 ■') Whitney: Zeitschr. f. phys. Ch. 20, 58 (1896). 

 3) Goodwin: Zeitschr. f. phys. Ch. 21, 9 (1896). 



