13 



tialet, som en Brintelektrode viser i Opløsningen, og dels udregnet Hydrolysegraden 

 af den abnormt stærke Forøgelse af den molekylære Ledningsevne, som Kromi- 

 kloridets Opløsning viser, naar man fortynder den. 



1. Den elektromotoriske 

 Bestemmelse af det blaa Kromikiorids Hydrolyse. 



Naar man stikker et Stykke platineret Platin ned i en fortyndet vandig Op- 

 løsning og mætter Platinsortet og Opløsningen med Brint, vil denne Elektrode vise 

 en Spænding, som i Følge Nernsts Teori for Opkomsten af den elektromotoriske 

 Kraft afhænger paa bestemt Maade af Mængden af Brintionerne, og som følgelig 

 kan benyttes til Bestemmelse af denne. Denne Metode er tidligere navnlig brugt 

 ved Undersøgelser af fysiologiske Vædskers, som Blodets og Urinens, Surhedsgrad. 

 I Hamburgers store Bog; Osmotischer Druch und lonenlehre in den medicinischen 

 Wissenschaften, Bind 2 findes en Række af Metodens Anvendelser beskreven. 



Min Forsogsmetode var i sine Hovedtræk følgende. Jeg maalte min Brint- 

 elektrode med Kromisaltopløsningen mod en 0,1 normal Kalomelelektrode og elimi- 

 nerede det ubekendte Diffusionspotential paa Berøringsfladen mellem de to Elek- 

 trodeopløsninger ved at indskyde halvt mættede og mættede Kaliumkloridopløs- 

 ninger og af de dermed fundne elektromotoriske Kræfter ekstrapolere til Værdien 

 af den elektromotoriske Kraft, naar Diffusionspotentialet var ganske elimineret^). 

 For at holde Fejlen paa mine Maalinger under en Millivolt arbejdede jeg saavidt 

 muligt altid saaledes, at de enkelte Fejlkilder højst beløb sig til 0,1 — 0,2 Millivolt. 

 Mine 0,1 normale Kalomelelektroder fremstilledes efter Forskrifterne i Ostwald og 

 Luthers Hand- und Hilfsbuch; saavel de samtidigt som de til forskellige Tider 

 fremstillede Elektroder viste sig altid ens paa 0,1 

 —0,2 Millivolt nær. Mit Brintelektrodekar var af 

 en lignende Form som det, Wilsmore^) har be- 

 skrevet. Det var beregnet paa stadig Gennem- 

 ledning af Brint. Fig. 1 viser Karrets Udseende. 

 Gennem a ledes Brinten ind, der her vadskes med 

 lidt af den Opløsning, som man vil undersøge; 

 efter al have passeret Elektroden b forlader Brin- 

 ten Apparatet gennem c, der virker som en Vand- 

 laas. Gennem Røret cl er Elektrodeopløsningen i 

 Forbindeise med den mættede Kaliumkloridop- 

 løsning. Hanen e er under Maalingen stadig lukket. Naar Hanen ikke er fedtet, 

 er der tilstrækkelig elektrisk Ledning alligevel. Det er nødvendigt, at Hanen ikke 

 dypper ned i Thermostatvandet; thi ellers trænger denne daarligt ledende Vædske ind 

 i Hanen og ødelægger Ledningsevnen. 



') Bjkhhum: Zeitschr. f. phys. Ch. öS, +28 (igOft). 

 '') \Vii,s.Mi)Hi;: Zeitschr. f. phys. Ch. 35, 295 (lyOO). 



Fig. 1. 



